Справа № 358/2037/23 Провадження № 2-о/358/58/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Лебединець Г.С. розглянув заяву про самовідвід судді Лебединець Ганни Сергіївни від розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

25.12.2023 в провадження Богуславського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису та, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею було визначено Лебединець Г.С.

26.12.2023 суддею Лебединець Г.С. винесено ухвалу про залишення заяви без руху із зазначенням підстав та строку усунення недоліків. Зокрема в ухвалі суду було зазначено про необхідність надання підтвердження місця проживання заявника в м.Богуслав для визначення підсудності даної справи.

15.01.2024 ухвалою суду заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису повернуто заявнику у зв`язку із не виконанням ухвали про залишення заяви без руху.

29.01.2025 постановою Київського апеляційного суду скасовано ухвалу суду першої інстанції від 15.01.2024 справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

18.03.2025 справу передано в провадження судді Лебединець Г.С., без проведення автоматизованого розподілу, як раніше визначеному складу суду для продовження розгляду.

Під час вирішення питання щодо відкриття провадження у справі головуючим суддею Лебединець Г.С. заявлений самовідвід у даній справі з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а саме, у зв`язку з порушенням порядку визначення судді для розгляду справи (автоматизованого розподілу справи).

Розглянув заяву головуючого судді Лебединець Г.С. про самовідвід у даній справі, суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист.

Суд, як передбачено в статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Право особи на справедливий суд закріплено в нормах міжнародного права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дана норма втілена в національному законодавстві, зокрема в ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка регламентує, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.04.2018 р. у справі і «Chim and Przywieczerski v. Poland» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Вимога «суду, встановленого законом», окрім іншого, передбачає дотримання вимог щодо призначення складу суду у конкретній справі, а, отже, вимагає перевірки легітимності участі кожного із суддів у розгляді відповідної справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у ст. 36 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 3 ст. 14 ЦПК України визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 11 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 37 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Порядок документообігу у суді регламентується Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим рішенням Ради суддів України від 02 квітня 2015 року № 25 із змінами і доповненнями (далі - Положення) та Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом ДСУ № 814 від 20.08.2019 року із змінами та доповненнями .

Згідно п. 2.3.43 Положення, судові справи, що надійшли із судів апеляційної або касаційної інстанцій після скасування ухвал, які перешкоджають подальшому розгляду судової справи (крім ухвал про закриття, припинення провадження), а також ухвал, які не перешкоджають подальшому розгляду судової справи, передаються раніше визначеному у судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу), ухвалу яких скасовано чи у провадженні яких перебувала або перебуває судова справа.

В даній справі була скасована ухвала про повернення заяви про видачу обмежувального припису у зв`язку із невиконанням ухвали без руху, якою по суті було припинено провадження за заявою про видачу обмежувального припису.

Разом із тим, ухвала суду від 26.12.2023 винесена суддею Лебединець Г.С. про залишення заяви без руху для підтвердження підсудності справи не скасована, та є такою, що набрала законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

На переконання суду ухвала про повернення заяви після не виконання ухвали про залишення заяви без руху з підстав не дотримання підсудності, унеможливлює розгляд даної справи головуючим суддею Лебединець Г.С. після її скасування, оскільки в даному випадку має місце порушення порядку визначення судді для розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосудця є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституцій законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Керуючись ст.36, 39, 40, 260, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву про самовідвід судді Лебединець Г.С. від розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Цивільну справу №358/2037/23 передати до канцелярії суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідно до вимог ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець