ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року

м. Київ

справа № 953/5093/20

провадження № 61-9108св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство «ВТБ Банк»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова, у складі судді Єфіменко Н. В.,

від 21 вересня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду,

у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Мальованого Ю. М., Яцини В. Б.,

від 21 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі - АТ «ВТБ Банк», банк) про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави.

2. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 29 квітня 2008 року між ним та АТ «ВТБ Банк» укладено кредитний договір № 15.38-00/08-КЛ, за умовами якого відповідач зобов`язався надати йому кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом 100 000 доларів США на споживчі потреби. Крім того банк зобов`язався зарахувати на поточний рахунок № НОМЕР_1 позивача, відкритий на підставі договору № 098Ф/2008 від 29 квітня

2008 року, траншами кошти як кредит у доларах США, а позивач - повернути відповідачу суму кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом.

3. В подальшому, а саме 20 лютого 2015 року та 10 лютого 2020 року сторони вносили зміни та доповнення до договору.

4. ОСОБА_1 вказує, що станом на 23 березня 2020 року сплатив банку, в якості повернення кредиту і процентів за користування кредитом,

169 796,19 доларів США та 156 172,09 грн.

5. Вважає, що кошти в розмірі 169 796,19 доларів США набуті відповідачем без достатньої правової підстави, оскільки законодавством України не передбачено надання фізичній особі кредиту в іноземній валюті. Зобов`язання банку із надання кредиту і зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів, вказані в доларах США, що не відповідає закону.

6. Наголошує, що відповідачем порушено вимоги законодавства України в сфері регулювання кредитно-фінансових відносини, а також готівковий оборот іноземної валюти в Україні при реалізації кредитного договору

№ 15.38-00/08-КЛ від 29 квітня 2008 року, результатом чого стало набуття без достатньої правової підстави 169 796,19 доларів США за його рахунок.

7. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати факт набуття відповідачем 169 796,19 доларів США від позивача та за його рахунок без достатньої правової підстави, зобов`язати відповідача повернути 169 796,19 доларів США, що були набуті від позивача та за його рахунок без достатньої правової підстави.

8. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04 травня 2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі - ТОВ «Цикл Фінанс»).

Короткий зміст оскаржених судових рішень

9. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 вересня

2023 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 21 травня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.

10. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, вказав, що кредитний договір № 15.38-00/08-КЛ укладено сторонами 29 квітня 2008 року і на час його укладення Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті.

11. Спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, позивач на час укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконував його умови.

12. Зобов`язання за кредитним договором № 15.38-00/08-КЛ позивачем виконувалось в іноземній валюті, обумовленій при укладанні сторонами договору. Оскільки в цьому випадку заборони на укладання та виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті чинне законодавство не містить, то і підстави для застосування статті 1212 ЦК України відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржені судові рішення, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

14. 20 червня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 вересня

2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 травня

2024 року у цивільній справі № 953/5093/20.

15. Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2024 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у жовтні 2024 року надійшли до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

16. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає порушення судами норм процесуального права, а саме те, що суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

17. Вказує, що споживач є слабкою стороною у спірних правовідносинах і може не володіти спеціальними знаннями про властивості та характеристики продукції, яку він придбає, а тому обов`язок доведення необхідної інформації про продукцію покладається на суб`єкт господарювання, тобто на відповідача. Вважає, що за відсутності повної інформації, зокрема про орієнтовну сукупну вартість кредиту, був позбавленим об`єктивно визначитись з доцільністю отримання кредиту.

18. Звертає увагу, що валютні операції мають проводитись виключно на підставі індивідуальної ліценції Національного банку України.

19. При наданні йому споживчого кредиту шляхом зарахування доларів США на поточний рахунок порушено вимоги Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, оскільки надання кредиту в іноземній валюті фізичній особі на рахунок не передбачено.

20. Зауважує, що умови кредитного договору є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків на шкоду позичальника, споживача послуг. Використання банком доларів США, як предмету кредитування за споживчим кредитом, є внесенням в кредитний договір пункту, що значно погіршує становище позивача, як споживача послуг, порівняно з банком в разі настання певних подій.

21. Наполягає на тому, що кредитний догові має бути визнаний недійсним в цілому.

22. Посилається на те, що відповідно до частин першої та другої статті 13 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» позичальники, у яких були зобов`язання або є невиконанні зобов`язання за кредитними договорами в іноземній валюті, укладеними з банками України в порушення валютного законодавства, відповідно до статті 56 Конституції України мають право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, заданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими особами при здійснені ними своїх повноважень.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23. 29 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» укладено кредитний договір № 15.38-00/08-КЛ (невідновлювальна кредитна лінія), за умовами якого банк надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов`язується належним чином використати та повернути кредитору суму кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі згідно умов цього договору та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені цим договором.

24. Пунктами 1.1.-1.4. договору передбачено, що позичальнику встановлено ліміт кредитної лінії та валюту кредиту - 100 000 доларів США. Цільове призначенням кредиту - на споживчі потреби, строк кредитування

до 28 квітня 2018 року (включно), процентна ставка 14,5% річних.

25. Пунктом 1.5. кредитного договору визначено поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 в Харківській філії відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк» та № НОМЕР_2 в Харківській філії відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк».

26. Пунктами 2.1.-2.3. договору передбачено, що кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, погашення, плати за користування та цільового характеру використання. Зобов`язання кредитора за цим договором є відкличними. Кредит надається шляхом безготівкового перерахування траншів у валюті кредиту на поточний рахунок позичальника, зазначений в пункті 1.5. цього договору.

27. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором того ж дня між банком та приватною фірмою «Гомеопат» укладено іпотечний договір № 15.38.00/08Д101 від 29 квітня 2008 року.

28. 29 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» укладено договір № 098Ф/2008ТВ банківського рахунку у іноземній валюті, за умовами якого ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 в доларах США для зберігання грошей і здійснення усіх видів розрахунково-касових операцій, які не пов`язані зі здійсненням підприємницької діяльності.

29. 20 лютого 2015 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін № 3 до кредитного договору від 29 квітня 2008 року

№ 15.38-00/08-КЛ, яким викладено в новій редакції, зокрема, пункти 3.2, 3.6. кредитного договору та передбачено, що поточним рахунком позичальника є поточний рахунок № НОМЕР_3 в публічному акціонерному товаристві «ВТБ Банк», та збільшено строк кредитування до 25 квітня 2023 року.

30. Для обліку наданого кредиту позичальнику відкрито рахунок

№ НОМЕР_4 в доларах США, з якого в подальшому відбувалось перерахування банком кредитних коштів на поточний рахунок позичальника в доларах США.

31. 10 лютого 2020 року АТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 уклали додатковий договір про внесення змін та доповнень № 5 до кредитного договору

№ 15.38-00/08-КЛ від 29 квітня 2008 року щодо реструктуризації заборгованості.

32. ОСОБА_1 надано копії квитанцій про внесення коштів з метою повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а також копії заяв на видачу готівки з поточного рахунку та копію виписки по рахунку, які відображають рух коштів при надані кредитних коштів та погашенні заборгованості.

33. АТ «ВТБ Банк» надано виписки по рахункам ОСОБА_1

№ НОМЕР_1 , № НОМЕР_5 (змінений у зв`язку зі зміною автоматичної банківської системи), № НОМЕР_6,

№ НОМЕР_7, які відображають отримання ним кредитних коштів у доларах США, а також внесення коштів на погашення кредиту та сплату процентів за користування ним.

34. Право вимоги за кредитним договором від 29 квітня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», відступлене ТОВ «Цикл Фінанс».

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

35. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

36. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

37. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

38. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

39. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором,

а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

(стаття 1054 ЦК України)

40. Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

41. Статтею 204 ЦПК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

42. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказано, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

43. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

44. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

45. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

46. У розглядуваній справі суди попередніх інстанцій, встановивши, що ОСОБА_1 сплачував банку спірні кошти з метою погашення заборгованості по кредитному договору № 15.38-00/08-КЛ від 29 квітня

2008 року, дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

47. Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки вказані кошти банк отримав на підставі договірних зобов`язань, а тому оспорювана сума не є такою, що отримана банком безпідставно у розумінні статті 1212 ЦК України.

48. Договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України.

49. Відомостей про визнання недійним кредитного договору № 15.38-00/08-КЛ судам не надано.

50. Доводи касаційної скарги про порушення судами норм процесуального права щодо встановлення обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судами попередніх інстанцій надано оцінку доказам відповідно до положень статті 89 ЦПК України.

51. Незгода заявника із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

52. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц вказала, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

53. Інші доводи касаційної скарги загалом аналогічні доводам апеляційної скарги, яким апеляційним судом надана належна оцінка, та які переважно спрямовані на переоцінку доказів Верховним Судом, що за приписами

статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

54. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

55. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

56. Оскаржені судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки судів щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

57. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суди ухвалили оскаржувані судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401

ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411

ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников