РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/10293/24

Провадження № 22-ц/4815/170/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Боймиструк С.В.,

суддів: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

секретар судового засідання:Ковальчук Л.В.,

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якого діє адвокат Костова Наталія Зіновіївна, на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІМЕР", ОСОБА_4 , про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся в Рівненський міський суд з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІМЕР", ОСОБА_4 , про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.11.2016 року ОСОБА_3 придбав транспортний засіб автомобіль марки SSANG YONG REXTON, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

05.06.2020 р. зазначений автомобіль було перереєстровано на нового власника - ОСОБА_4 , за договором купівлі-продажу. Проте позивач вказує, що він свій автомобіль нікому не продавав, жодних документів щодо продажу належного йому автомобіля не підписував, жодних грошових коштів за продаж не отримував, в будь-які сервісні центри щодо перереєстрації цього автомобіля не звертався, як і не надавав будь-якій особі права вчиняти від його імені такі дії та розпоряджатися транспортним засобом.

Посилаючись на зазначене, позивач просить суд:

- визнати недійним договір купівлі-продажу транспортного засобу №6329/20/034456 від 05.06.2020 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальність «БІМЕР» та ОСОБА_4 щодо продажу автомобіля марки SSANG YONG REXTON, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ;

- Як наслідок недійсності договору купівлі - продажу транспортного засобу №6329/20/034456 від 05.06.2020 р., витребувати з володіння ОСОБА_4 автомобіль марки SSANG YONG REXTON, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 та зобов`язати його передати вказаний автомобіль ОСОБА_3 .

- стягнути із відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат Костова Наталія Зіновіївна, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд, відмовляючи у задоволенні позову з підстав неможливості застосування віндикаційного позову у вказаному спорі, не врахував, що позивач просила застосувати наслідки недійсності правочину реституцію.

При цьому вважає, що суд помилково не врахував висновки Верховного Суду у справі №212/3820/20.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує викладені апелянтом доводи, просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 367 ЦПК України).

Судом встановлено, що 25.11.2016 ОСОБА_3 придбав транспортний засіб автомобіль марки SSANG YONG REXTON, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

05.06.2020 зазначений автомобіль було перереєстровано на нового власника - ОСОБА_4 , за договором купівлі-продажу.

Як стверджує позивач, він свій автомобіль нікому не продавав, жодних документів щодо продажу належного йому автомобіля не підписував, жодних грошових коштів за продаж не отримував, в будь-які сервісні центри щодо перереєстрації цього автомобіля не звертався, як і не надавав будь-якій особі права вчиняти від його імені такі дії та розпоряджатися транспортним засобом.

У зв`язку із цим 18.10.2022 року позивач звернувся до Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області із відповідною заявою про злочин.

За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за №0001618 від 19 жовтня 2022 року за ч. 2 ст. 190 КК України.

В рамках проведення досудового розслідування було витребувано оригінали документів реєстраційної справи щодо перереєстрації автомобіля на нового власника та встановлено, що перереєстрація відбулась на підставі наступного:

- за Договором комісії №034456 від 05.06.2020 року, укладеним між Комісіонером ТОВ «БІМЕР» та Комітентом ОСОБА_3 , Комісіонер зобов`язався за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити один або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марки SSANG YONG REXTON, 2008 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , за ціною не нижче 12000,00 грн. На підставі Договору комісії №034456 від 05.06.2020 року, ТОВ «БІМЕР» та ОСОБА_3 05.06.2020 р. складено та підписано Акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер.

- цього ж дня, 05.06.2020 р., між Продавцем ТОВ «БІМЕР», який є комісіонером та діє на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії №034456 від 05.06.2020 р., та Покупцем ОСОБА_4 , укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу №6329/20/034456 від 05.06.2020 р., за яким автомобіль марки SSANG YONG REXTON, 2008 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , передано у власність ОСОБА_4 за ціною 12000,00 грн.

- на підставі заяви ОСОБА_4 №263331990 від 05.06.2020 в ТСЦ 6841 (м. Хмельницький) проведено перереєстрацію автомобіля на нового власника за договором купівлі-продажу, видано нове Свідоцтво по право власності на транспортний засіб та новий державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В рамках досудового розслідування на підставі постанови слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП у Тернопільській області від 02.03.2023 р. експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз проведено судово-почеркознавчу та судово-технічну експертизу документів, за результатами якої експертом надано висновок від 16.05.2023 №226/227/23-22, згідно з яким підписи від імені ОСОБА_3 в наданих на експертизу документах, а саме: договорі комісії №034456 від 05.06.2020 на полі «Комітент» під графою «Прізвище, ініціали, підпис уповноваженої особи» та у акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №034456 від 05.06.2020 року на полі «Комітент (довірена особа)», виконано не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Як слідує з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_3 (позивача у цій справі) під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001257 від 12.06.2020, ОСОБА_3 було добровільно передано належний йому транспортний засіб автомобіль марки SSANG YONG REXTON, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , ОСОБА_5 разом із ключами та реєстраційними документами на підставі усної домовленості.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229 233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Зазначений правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц.

У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача.

Протилежне тлумачення означало б, що суд надає документу, підробку якого встановлено належним чином, статус дійсного, визнає настання відповідних правових наслідків за відсутності як волевиявлення, так і інших законних підстав для цього та покладає на особу нічим не обґрунтований обов`язок застосувати для уникнення настання правових наслідків за підробленим документом ті самі способи захисту, що й в умовах, коли правочин дійсно вчинено, а його правомірність презюмується. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21).

Велика Палата Верховного Суду у справі №204/8017/17 вказала, що, основним критерієм, за яким можна розмежувати укладені та неукладені правочини купівлі-продажу, є факт вираження сторонами правочину їх волевиявлення - зовнішньої об`єктивної форми виявлення волі особи, що проявляється у вчиненні цілеспрямованих дій з метою зміни цивільних правовідносин, що склалися на момент вчинення правочину.

Відсутність підпису (чи його підроблення) сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення свідчить про неукладеність такого правочину. Тобто йдеться не про дефект волевиявлення сторони, а про його цілковиту відсутність.

Таким чином, неукладеність договору у зв`язку з недотриманням встановленої для нього законом обов`язкової письмової форми, зокрема й щодо його підписання, повинна насамперед корелюватися з відсутністю у сторони правочину будь-якого волевиявлення на його укладення, тобто якщо особа фактично не є учасником договірних правовідносин, про що, зокрема, може свідчити факт непідписання договору цією особою чи підписання його від імені сторони іншою неуповноваженою особою (підроблення підпису).

Відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку із цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього. Натомість неспростування цієї презумпції свідчить про неукладеність договору, яка ґрунтується на положеннях абзацу першого частини першої статті 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Неукладений правочин не може бути визнаний недійсним чи вважатися нікчемним (недійсним в силу вимог закону), оскільки недійсність правочину як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів (щодо яких було виражено волевиявлення сторін правочину) або ж їх відновлювати.

Позивач звернувся з вимогою про визнання недійсними договору купівлі-продажу автомобіля, посилаюсь на те, що договір комісії не підписував, не укладав, наміру продавати автомобіль у нього не було, тому договір комісії є недійсний та відповідно недійсний договір купівлі-продажу.

Відтак просив застосувати наслідки недійсності правочину шляхом повернення майна переданого за недійсним договором.

Колегія суддів вважає помилковим доводи позивача про недійсність спірних договорів, оскільки вони є неукладеними, а тому до них не можуть застосовуватись наслідки недійсності правочину, що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц; Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про недійсність договорів комісії та купівлі-продажу з підстав дефекту волі продавця на підставі частини третьої статті 203, статті 215 ЦК України, оскільки, виходячи з висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №204/8017/17, недоцільно вказувати на дефект волевиявлення сторони за відсутності волевиявлення.

Щодо висновків Верховного Суду у справі №212/3820/20, на яку посилається апелянт, то слід вказати, що у ній позивач не заперечувала укладення зі своєї сторони договору комісії з комісіонером, як і не заперечувала факт укладення комісіонером договору купівлі-продажу, тобто існування волевиявлення на відчуження автомобіля, тому на думку апеляційного суду такі доводи апеляційної скарги не підтверджують можливість застосування реституції у цій справі.

Водночас слід погодитись з місцевим судом, який врахував правову позицію Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.12.2023 у справі №607/8879/21 та дійшов висновку щодо неможливості витребування майна у добросовісного набувача із застосуванням правового механізму, передбаченого статтею 388 ЦК України, у випадку добровільної передачі автомобіля у тимчасове користування, тобто за наявності відповідної волі власника на передання володіння таким майном іншій особі.

Таким чином позивач може захистити своє право шляхом звернення з позовом про відшкодування збитків до особи, якій він самостійно передав автомобіль у користування і володіння.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384,389,390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Костової Наталії Зіновіївни залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 20 березня 2025 року.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.