Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/3304/24

Номер провадження: 2/511/80/25

11 березня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

помічника судді Явдощук Р.В., який здійснює повноваження секретаря судового засідання за дорученням судді,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в/ч НОМЕР_1 , про скасування актів про примусове відчуження та повернення майна, -

Учасники справи:

представник позивача адвокат Камочкіна Анна Юріївна (в режимі відеоконференції)

представник в/ч НОМЕР_1 Юрасов Микола Сергійович (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

До Роздільнянського районного суду Одеської області 27 серпня 2024 року надійшов вказаний позов (уточнений від 17 вересня 2024 року), згідно якого адвокат Камочкіна Анна Юріївна просила суд:

-скасувати акти про примусове відчуження або вилучення майна, а саме: про примусове відчуження наступного майна: спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-самоскид-Е MEILLER, НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , 2003 року виписку, повна маса 33000, колір сірий, дата реєстрації 4 жовтня 2019 року, та т/з MAN 19.403, НОМЕР_4 (далі транспортних засобів та техніки), складені посадовими особами Роздільнянської військової адміністрації та ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), як незаконні;

-скасувати акти приймання - передачі транспортних засобів і техніки, складені посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , як незаконні;

-скасувати акти приймання - передачі транспортних засобів і техніки, які складені посадовими особами військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , як незаконні та порушують право власності;

-зобов`язати посадових осіб військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_3 повернути позивачу спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-самоскид-Е MEILLER, НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , 2003 року виписку, повна маса 33000, колір сірий, дата реєстрації 4 жовтня 2019 року, та т/з MAN 19.403, НОМЕР_4 у право власності (володіння, користування, розпорядження).

Стислий виклад позиції позивача.

На підставі розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації «Про організацію мобілізаційної підготовки та забезпечення проведення мобілізації на території Роздільнянської району» від 9 грудня 2021 року №318/А-2021 та у зв`язку з уведенням в дію Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №69/2022, представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснено примусове відчуження майна у приватної особи ОСОБА_1 , а саме: спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-самоскид-Е MEILLER, НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , та MAN 19.403, НОМЕР_4 .

Зазначений факт підтверджується складеним актом приймання-передачі транспортних засобів і техніки від 13 березня 2022 року.

Вказана техніка була передана ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 , за відповідними актами про приймання-передачі транспортних засобів і техніки на підставі рішення мобілізаційної директиви Головнокомандуючого Збройних Сил України від 4 березня 2022 року та з метою гарантованого виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 року №01/ЗТ.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану може здійснюватися з попереднім повним відшкодуванням його вартості.

Водночас у вказаних актах про примусове вилучення майна відсутні дати підпису актів, дата вручення, у графі «Сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна становить)» відсутня інформація, оцінка рухомого майна не проводилась, а тому рухоме майно вилучено без законних підстав.

Стислий виклад позиції відповідачів.

Представник в/ч НОМЕР_1 Юрасов Микола Сергійович заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки транспортний засіб та причеп використовується для потреб протидії російській агресії, а позивач після завершення воєнного стану має право на компенсацію.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив у встановлений судом строк не подав.

Процесуальні дії у справі (окрім протокольних).

11 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

30 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

11 жовтня 2024 року задоволено заяву адвоката Камочкіної Анни Юріївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

9 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

10 березня 2025 року задоволено заяву представника в/ч НОМЕР_1 Юрасов Микола Сергійович про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу MAN 19.403, НОМЕР_4 , тип СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е та MEILLER, НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , тип СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ НАПІВПРИЧІП СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ Н/ПР САМОСКИД, що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію т/з (а.с. 12- 13).

Відповідно до акту про примусове відчуження або вилучення майна, який складений Роздільнянською районною військовою адміністрацією, ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з розпорядженням голови Роздільнянської районної державної адміністрації «Про організацію мобілізаційної підготовки та забезпечення проведення мобілізації на території Роздільнянського району» від 9 грудня 2021 року № 318/А-2021 та у зв`язку з уведенням в дію Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №69/2022, здійснено примусове відчуження майна, власником якого є ОСОБА_1 , а саме: MEILLER, НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , 2003 року виписку, повна маса 33000, колір сірий, вартість за результатами оцінки становить 442 500,00 гривень (а.с. 26).

Згідно акту приймання-передачі транспортних засобів і техніки, залишкова (балансова) вартість MEILLER, НОМЕР_2 , становить 442 500,00 гривень (а.с. 27 - 28).

Згідно акту приймання-передачі транспортних засобів і техніки, залишкова (балансова) вартість MAN 19.403, НОМЕР_4 , становить 295 000,00 гривень (а.с. 29 30).

Відповідно до акту при примусове відчуження або вилучення майна, який складений Роздільнянською районною військовою адміністрацією, ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з розпорядженням голови Роздільнянської районної державної адміністрації «Про організацію мобілізаційної підготовки та забезпечення проведення мобілізації на території Роздільнянського району» від 9 грудня 2021 року № 318/А-2021 та у зв`язку з уведенням в дію Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №69/2022, здійснено примусове відчуження майна, власником якого є ОСОБА_1 , а саме: MAN 19.403, НОМЕР_4 , вартість за результатами оцінки становить 295 000,00 гривень (а.с. 31 32).

Згідно акту приймання-передачі транспортних засобів і техніки, в/ч НОМЕР_1 , згідно з рішенням мобілізаційної директиви Головнокомандуючого Збройних Сил України від 4 березня 2022 року та метою гарантованого виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 року № 01/ЗТ, у зв`язку з введенням правового режиму військовий стан у меж виконання військово-транспортного обов`язку здійснено залучення СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ НАПІВПРИЧІП СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ Н/ПР САМОСКИД MEILLER, НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 (а.с. 33 34), та MAN 19.403, НОМЕР_4 , тип СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е (а.с. 35 36).

Вказаний факт підтверджується довідками про прийом транспортних засобів (а.с. 37 38).

Як вбачається з адвокатських запитів від 29 березня 2024 року, адвокат ОСОБА_2 просила компенсувати вартість за вказані транспортні засоби у розмірі, вказаному в актах (а.с. 39 43).

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_1 , залишкова вартість MAN 19.403 10 000,00 доларів США (а.с. 129).

В той самий час, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

У відповідності до приписів частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами, оскільки відповідачами у встановлений судом строк відзив на позов не подано.

ЄСПЛ визначає найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу законність будь-якого втручання державного органу у право на мирне володіння майном, тобто його відповідність національному законодавству та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» («East/West Alliance Limited v. Ukraine»).

У рішенні у справі «Фрессо і Руар проти Франції» (Fressoz and Roire V. France) ЄСПЛ зазначає, що «необхідність» будь-якого обмеження реалізації права завжди має бути обґрунтованою. Відсутність такого мотивування прояв свавілля держави.

Абзацом шостим статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» визначено, що збройна агресія застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до абзацу четвертого статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Указами Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан та оголошено про проведення загальної мобілізації.

3 березня 2022 року зазначений указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 затверджено Верховною Радою України, а саме Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію».

Воєнний стан та загальна мобілізація тривають дотепер.

Статтею 17 Закону України «Про оборону України» передбачено, що в умовах воєнного стану відповідно до закону допускається примусове вилучення приватного майна та відчуження об`єктів права приватної власності громадян з наступним повним відшкодуванням їх вартості у порядку та терміни, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма міститься у частині другій статті 353 ЦК України.

Закон України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» визначає механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Примусове відчуження майна позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості (пункт 1 частини першої статті 1 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану»). Примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану може здійснюватися з попереднім повним відшкодуванням його вартості. У разі неможливості попереднього повного відшкодування за примусово відчужене майно таке майно примусово відчужується з наступним повним відшкодуванням його вартості (частини перша та друга статті 3 вказаного Закону).

За частиною першою статті 10 зазначеного Закону компенсація за примусово відчужене майно в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану з попереднім повним відшкодуванням його вартості здійснюється військовим командуванням чи органом, що прийняв рішення про таке відчуження, за рахунок коштів державного бюджету до підписання акта. Частиною другою статті 10 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» передбачено, що компенсація за примусово відчужене майно в умовах правового режиму воєнного стану з наступним повним відшкодуванням його вартості здійснюється протягом п`яти наступних бюджетних періодів, правового режиму надзвичайного стану протягом одного наступного бюджетного періоду після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за рахунок коштів державного бюджету.

У частині 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що громадяни зобов`язані надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, ЗСУ, іншим військовим формуванням, оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом. Отже, стосовно надання громадянами під час мобілізації їхнього майна ЗСУ чи іншим військовим формуванням або оперативно-рятувальній службі цивільного захисту діє виключно порядок наступного відшкодування державою вартості такого майна, тобто у строк, визначений частиною другою статті 10 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану».

Відповідно до частини третьої статті 321 ЦК України примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Щодо тверджень представника позивача, що акти прийому передачі транспортних засобів та техніки, не містять відомостей щодо майна яке передається/вилучається та на яких підставах, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки акти містять посилання на нормативно-правові акти, на підставі яких здійснено залучення техніки, її модель та реєстраційний номер.

При цьому, згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення, оскільки перелічені порушення заповнення акту є формальними.

Стаття 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» передбачає, що примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з органом військового управління, визначеним Міністерством оборони України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Разом із цим, позивачем не залучено у якості співвідповідача Роздільнянську районну військову адміністрацію.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі

№ 523/9076/16-ц, провадження № 14-61 цс 18, зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Відповідно до вимог статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

За змістом наведених норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року по справі № 707/1298/22, від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц (провадження № 61-7479цс18).

На підставі викладеного, оскільки позивачем не залучено до участі у справі належне коло відповідачів, надавши оцінку фактичним обставинам та аргументам сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 81, 141, 178, 200, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в/ч НОМЕР_1 , про скасування актів про примусове відчуження та повернення майна відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_4 та військова частина НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено - 21 березня 2025 року.

Суддя А. В. Ільяшук