Справа № 683/3411/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Цішковського В.А.

з участю секретаря Васічевої О.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинові цивільну справу №683/3411/24, 2/683/156/2025 за позовом ОСОБА_1 до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

28 жовтня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Віхерко Н.О. звернулася в суд з позовом до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, в якому просить визнати право власності за ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 побудоване у 1959 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який відноситься до суспільної групи «колгоспний двір». Станом на 15.04.1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_2 голова двору та член двору була його дружина ОСОБА_3 , а тому спірне будинковолодіння було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку у ньому по 1/2 частині.

Проте вони право власності на будинок не зареєстрували і правовстановлюючий документ не отримали.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті спадщина відкрилась на 1/2 частину будинковолодіння та спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_2 , але своє спадкове право не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 після його смерті спадщина відкрилась на все будинковолодіння на яке він мав право та спадщину прийняв його син ОСОБА_1 .

Позивач, як спадкоємець за законом після смерті батька звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав на будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 . Однак нотаріус відмовив йому в оформленні спадкових прав на вказане будинковолодіння через відсутність правовстановлюючого документа та зареєстрованого права власності на нього.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задоволити.

Відповідач Староостропільська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, в судове засідання представника не направив, будучи своєчасно повідомленим про місце і час розгляду справи і від них не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Йосипівка Старокостянтинівського району Хмельницької області померла ОСОБА_3 .

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №79112936 від 12.11.2024 року спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась.

Крім того, за інформацією з Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №2779/01-18 від 13.11.2024 року спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у період з 2003 року по 2004 рік не заводилась.

Після смерті ОСОБА_3 фактично в управління і розпорядження спадковим майном з 01.01.2003 року вступив її чоловік ОСОБА_2 . До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшла 1/2 частина житлового будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Йосипівка Старокостянтинівського району Хмельницької області помер ОСОБА_2 .

11 грудня 2006 року на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини, Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №776/206 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Отже, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_2 , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину.

Судом також встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Згідно довідки комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» №2169 від 02.08.2024 року право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрований.

Згідно виписки з погосподарської книги за 1991-1995 №1 с. Йосипівка, наданої Староостропільською сільською радою Хмельницького району Хмельницької області за № 774 від 10.10.2024 року, житловий будинок по АДРЕСА_1 , рахувався за ОСОБА_2 і станом на 15.04.1991 року належав до суспільної групи «колгоспний двір». Головою двору був ОСОБА_2 та членом була його дружина ОСОБА_3 .

Під час проведення паспортизації житлових будинків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтва про право власності не оформляли та вказаний будинок в органах БТІ не реєстрували.

Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 належав до суспільної групи - колгоспний двір й станом на 15.04.1991 року головою двору був ОСОБА_2 та членом була його дружина ОСОБА_3 , тому зазначений будинок є їх спільною власністю та увійшов до складу спадкового майна після їх смерті.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , який набув 1/2 частину в порядку спадкування за законом після смерті своєї дружини ОСОБА_3 , а 1/2 частину житлового будинку набув, як член колгоспного двору, однак за життя він не оформив прав на цей будинок.

03 жовтня 2024 року завідувачем Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено ОСОБА_1 в оформленні спадщини на спірне будинковолодіння через відсутність правовстановлюючого документа на нього.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Досліджені судом докази підтверджують, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та належав ОСОБА_2 , який станом на 15.04.1991 року був головою двору, а членом двору була його дружина ОСОБА_3 . Частина вказаного житлового будинку увійшов до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 , а тому в порядку спадкування перейшов до її єдиного спадкоємця першої черги за законом чоловіка ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті своєї дружини, яка складається із 1/2 частини житлового будинку, однак за життя не оформив спадкових прав на спірний житловий будинок, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, а 1/2 частину житлового будинку належало йому, як члену колгоспного двору, тому спірний житловий будинок увійшов до складу спадщини після його смерті.

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги до майна померлого батька ОСОБА_2 , а тому він набув в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок.

З огляду на викладене, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Оскільки відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування, тому судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Староостропільська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, місце знаходження: вул. Центральна, 2/14 с. Старий Остропіль Хмельницького району Хмельницької області, .

Суддя: