УХВАЛА

21 березня 2025 року

м. Київ

справа № 510/1345/14-ц

провадження № 61-16229ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року у справі за позовом Державного підприємства «Одеська залізна дорога» Локомотивне депо Одеса-Сортировочна (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Українська залізниця») до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Ренійський районний сектор Головного управління в Одеській області Державної міграційної служби України, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2025 року через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 залишено без руху.

У березні 2025 року від ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2. надійшли матеріали на усунення недоліків, зокрема уточнена редакція касаційної скарги.

Питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішено з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі має бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Заявницею та її представником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду, зокрема, уточнена редакція касаційної скарги не містить належногообґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Отже, касаційна скарга не у повному обсязі відповідає вимогам процесуального закону стосовно зазначення підстав касаційного оскарження.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки відповідно до положень частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Крім того, не виконано вимоги ухвали Верховного Суду в частині подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із відповідним обґрунтуванням.

Для усунення вказаних недоліків заявнику слід надати до суду нову редакцію касаційної скарги з врахуванням вимог цієї ухвали щодо повноти зазначення підстав касаційного оскарження та їх нормативно-правового обґрунтування, а також надати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із відповідним обґрунтуванням.

За змістом частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений, в тому числі і за заявою сторони.

Оскільки заявником частково усунуто недоліки касаційної скарги, суд вважає за можливе продовжити строк для усунення недоліків вказаної касаційної скарги на десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Керуючись статтями 127 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 та її представнику ОСОБА_2 строк для усунення недоліків касаційної скарги на десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков