УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року

м. Київ

справа № 757/60528/21

провадження № 61-2435ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. 0. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яка підписана представником Кобзар Юлією Богданівною, на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Верланова С. М., Соколової В. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») про стягнення коштів.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон»(далі - ТОВ «ФК «Фінілон»), про стягнення заборгованості за договорами банківських вкладів задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 кошти за договором банківського вкладу від 02 серпня 2011 року № SAMDN6436 вклад в сумі 345 000 грн, проценти за період з 02 серпня 2011 року до 02 серпня 2021 року в сумі 345189,04 грн, проценти за період з 03 серпня 2021 року до 13 жовтня 2021 року в сумі 6,71 грн, 1645,12 грн, як три проценти річних та 6 211,76 грн інфляційних втрат;

за договором від 27 грудня 2011 року № SAMDN 2420, що був змінений на № SAMDN 6181 (№ рахунку НОМЕР_1 ) вклад в сумі 39 500 дол. США, проценти за період з 27 грудня 2011 року до 27 березня 2012 року в сумі 746,71 дол. США, проценти за період з 28 березня 2012 року до 27 вересня 2021 року в сумі 26 278,86 дол. США за період з 28 вересня 2021 року до 13 жовтня 2021 року в сумі 0,17 дол. США та 64,41 дол. США як три проценти річних;

за договором від 05 листопада 2012 року № SAMDN 7585 вклад в сумі 300 000 грн, проценти за період з 05 листопада 2012 року до 05 серпня 2021 року в сумі 446 424,65 грн, проценти за період з 06 серпня 2021 року до 13 жовтня 2021 року в сумі 5,67 грн, 1 779,16 грн як три проценти річних та 6717,87 грн інфляційних втрат;

за договором від 08 листопада 2013 року № SAMDN3304, кошти за яким переведено на картку № НОМЕР_2 вклад в сумі 325 000 грн, 774,65 грн як три проценти річних та 2925 грн інфляційних втрат;

зазначені суми коштів підлягають стягненню з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача, з відрахуванням податків та зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку;

стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» в дохід держави судовий збір в сумі 11350 грн.

у задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року в оскарженій частині щодо позовних вимог про стягнення з АТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN6436 від 02 серпня 2011 року в сумі 1 645,12 грн як три проценти річних та 6 211,76 грн інфляційних втрат; за договором банківського вкладу № SAMDN7585 від 05 листопада 2012 року в сумі 1 779,16 грн як три проценти річних та 6 717,87 грн інфляційних втрат скасовано. Ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким стягнуто з АТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 :

за договором 02 серпня 2011 року № SAMDN6436 - 3 % річних - 822,33 грн, інфляційні втрати - 3 105,00 грн;

за договором від 05 листопада 2012 року № SAMDN7585 стягнуто 3 % річних - 715,07 грн, інфляційні втрати - 2 700,00 грн.

В іншій оскарженій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12 вересня 2023 року касаційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року у нескасованій судом апеляційної інстанції частині та постанову Київського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року залишено без змін.

У листопаді 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява АТ КБ "Приватбанк" про роз`яснення судового рішення у справі № 757/60528/2.

В обґрунтування поданої заяви вказав, що стягнуті за рішенням суду з банку відсотки за користування банківським вкладом за своєю природою є доходом позивача (фізичної особи), які відповідно до законодавства підлягають оподаткуванню. Однак, приймаючи вказане рішення Київський апеляційний суд не врахував положення Податкового Кодексу, які є імперативними і обов`язковими до виконання. Мотивуючи наведеним, просив суд роз`яснити постанову Київського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року по справі № 757/60528/21, а саме:

чи мають суми, зазначені у резолютивній частині рішення суду, бути виплачені АТ КБ «Приватбанк» позивачу з урахуванням податків та зборів, якщо такі суми підлягають обов`язковому оподаткуванню відповідно до вимог Податкового кодексу України;

за рахунок яких саме коштів АТ КБ «Приватбанк», як податковий агент, зобов`язане сплатити податки та збори до державного бюджету, якщо суми, зазначені в резолютивній частині рішення суду, підлягають обов`язковому оподаткуванню відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року заяву АТ КБ «Приватбанк» про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року залишено без задоволення.

Судове рішення мотивоване тим, що:

зі змісту постанови Київського апеляційного суду вбачається, що рішення суду першої інстанції скасовано лише в частині щодо позовних вимог про стягнення з АТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN6436 від 02 серпня 2011 року в сумі 1 645,12 грн як три проценти річних та 6 211,76 грн інфляційних втрат; за договором банківського вкладу № SAMDN7585 від 05 листопада 2012 року в сумі 1 779,16 грн як три проценти річних та 6 717,87 грн інфляційних втрат, та в резолютивній частині постанови апеляційного суду чітко визначено суми, що підлягають стягненню на користь позивача. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін;

відтак, колегія суддів вважала, що судове рішення, про роз`яснення якого подана заява, викладено повно і чітко, резолютивна частина викладена конкретно та підстав для різночитання чи суперечностей ані у мотивувальній, ані у резолютивній частині рішення немає, обґрунтування заявника викладені у заяві не доводять наявності недоліків судового рішення, що підлягають усуненню в порядку, визначеному статтею 271 ЦПК України;

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема встановлює вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства;

суд у цій справі вирішував питання виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, судове рішення є цілком зрозумілим і підлягає виконанню;

у цьому випадку заявник фактично просить роз`яснити суд, яким чином йому слід виконувати вимоги податкового законодавства;

суд відзначив, що вимоги податкового законодавства повинні виконуватись усіма суб`єктами, на які вони поширюються, питання застосування податкового законодавства вирішуються за встановленою чинним законодавством процедурою.

У лютому 2025 року АТ КБ «Приватбанк» через систему «Електронний суд» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, яка підписана представником Кобзар Ю. Б., в якій просило скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення заяви банку про роз`яснення рішення суду у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції належним чином не з`ясував питання та порядок сплати відповідачем банком коштів на користь ОСОБА_1 . Суд першої інстанції правильно зазначив, що суми коштів підлягають стягненню з відрахуванням податків та зборів, одна апеляційний суд не зазначив в резолютивній частині рішення про це, що й викликало необхідність звернутися з заявою про роз`яснення судового рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

За заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення (частини перша статті 271 ЦПК України).

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (частини друга статті 271 ЦПК України).

Як свідчить тлумачення частин першої та другої статті 271 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Отже, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

У справі, що переглядається:

звертаючись з заявою про роз`яснення судового рішення АТ КБ «Приватбанк» посилались на те, що стягнуті за рішенням суду з банку відсотки за користування банківським вкладом за своєю природою є доходом позивача, які відповідно до законодавства підлягають оподаткуванню. Однак, приймаючи вказане рішення Київський апеляційний суд не врахував положення Податкового Кодексу та не зазначив у резолютивній частині рішення чи підлягають обов`язковому оподаткуванню виплачені АТ КБ «Приватбанк» позивачу суми;

суд першої інстанції, ухвалюючи рішення по суті спору в резолютивній частині зазначив, що суми коштів підлягають стягненню з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача, з відрахуванням податків та зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку;

постановою Київського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року було скасовано лише щодо позовних вимог про стягнення з АТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN6436 від 02 серпня 2011 року в сумі 1 645,12 грн як три проценти річних та 6 211,76 грн інфляційних втрат; за договором банківського вкладу № SAMDN7585 від 05 листопада 2012 року в сумі 1 779,16 грн як три проценти річних та 6 717,87 грн інфляційних втрат та ухвалено в цій частині нове судове рішення, в іншій оскарженій частині рішення суду залишено без змін.

Верховний Суд зауважує, що обов`язки сторін у сфері оподаткування, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, суд не встановлює. Відповідні обов`язки визначені податковим законодавством. У статті 265 ЦПК України немає імперативної вказівки на необхідність додаткової деталізації у рішенні суду суми стягнення (зокрема, процентів за користування вкладами) з розмірами обов`язкових платежів до бюджету. Тому необґрунтованим є зазначення у шостому абзаці резолютивної частини рішення суду першої інстанції про те, що «сума відсотків на депозитні кошти зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягають утриманню у встановленому законом порядку». Це є підставою для зміни рішення суду першої інстанції, яке апеляційний суд залишив без змін, шляхом виключення з резолютивної частини зазначеного абзацу (див. близькі за змістом висновки, сформульовані у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2022 року у справі № 363/3965/15, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 461/2729/22, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2024 року у справі № 759/212/20 (провадження № 61-2166св24)).

Встановивши, що судове рішення є зрозумілим, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення норм права, а касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яка підписана представником Кобзар Юлією Богданівною, на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року 7у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" про стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат