Справа № 459/2831/24
Провадження № 2/459/803/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 березня 2025 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

з участю: секретаря судового засідання Козак І.Я.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Шептицький цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

31.10.2024 позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь 1309,59 грн матеріальної шкоди, та 40000 грн моральної шкоди. В обґрунтування позову вказала, що 26.07.2024 року, близько 10 год. 45 хв., в м. Червонограді, на сходовому майданчику, поверху №5, по АДРЕСА_1 , відповідач умисно, на грунті неприязних відносин завдала їй декілька ударів металевою палицею по плечах обох рук та повторно декілька ударів садово-городнім інвентарем (сапкою) по руках. Внаслідок протиправних дій відповідача, вона отримала тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на лівому плечі, лівому передпліччі, на двох кистях, ран на правій кисті та пальці правої кисті, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. Вироком Червоноградського міського суду від 12.08.2024 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 НМДГ, що становить 850 грн. Спричинені тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я, що призвело до витрат на лікарські засоби у розмірі 1309,59 грн. Неправомірними діями відповідача також було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 40000 грн. Зазначає, що вона зазнає душевних страждань, які проявляються у порушенні її нормального способу життя, у не здатності працювати. Змушена була відмінити поїздку за кордон, в результаті чого втратила заробітну плату, так як працювала за договором. Тому просить позов задоволити.

18.11.2024 у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

02.01.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, вказаних у позові, просила задоволити.

Відповідач у судові засідання 04.02.2025, 12.03.2025 не з`явилася, проте належним чином повідомлялася про дату та час судового засідання, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності, відзиву не подавала, про причини неявки не повідомляла.

Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Вироком Червоноградського міського суду від 12.08.2024 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 НМДГ, що становить 850 грн (а.с. 4).

Як вбачається із вказаного вище вироку, ОСОБА_2 26.07.2024 року, близько 10 год. 45 хв., в м. Червонограді, на сходовому майданчику, поверху №5, по АДРЕСА_1 , на грунті раптово-виниклих неприязних відносин, вступивши в суперечку, яка переросла в конфлікт з ОСОБА_1 , під час якого діючи умисно, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, завдала декілька ударів металевою палицею по плечах обох рук та повторно декілька ударів садово-городнім інвентарем (сапкою) по руках. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , у потерпілої були виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на лівому плечі, лівому передпліччі, на двох кистях, ран на правій кисті та пальці правої кисті, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Із наданих копій фіскальних чеків судом встановлено, що позивач понесла витрати на лікування, а саме на придбання медикаментів на загальну суму 1309,59 грн (а.с. 7, зворот).

Згідно з копією висновку експерта №041/2024 від 30.07.2024 року, у ОСОБА_1 згідно даних огляду та наданих медичних документів були виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів: на лівому плечі, лівому передпліччі, на двох кистях, ран на правій кисті та пальці правої кисті, які відносяться до легкого тілесного ушкодження (а.с. 30-31).

Відповідно до копій інших медичних документів, позивач також зверталася зі скаргами на стан здоров`я до лікаря для отримання консультації (а. с. 32-33, 43).

Згідно зст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом статей15,16ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другоїстатті 11ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання із заподіяння шкоди- це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно із положеннями статті 22ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні положення відшкодування шкоди визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1177ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 6ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 26.07.2024 протиправними діями ОСОБА_2 . ОСОБА_1 було спричинено тілесні ушкодження, у зв`язку з чим позивач і звернулася в порядку цивільного судочинства з відповідним позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Шкода, завдана фізичній особі, зокрема, витрати, які пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Під час лікування позивач понесла витрати на придбання ліків, які перебувають у прямому причинно наслідковому зв`язку із вищевказаної подією.

Відтак, суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, понесеної позивачем на лікування доведено належними та допустимим доказами та підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина першастатті 1168 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відповідно до роз`яснень, викладених упостанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На підтвердження завданої моральної шкоди позивач посилається на те, що дії відповідача призвели до душевних страждань, порушення нормального способу життя, позбавлення можливості працювати.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованою вимогу про відшкодування їй відповідачем компенсації за завдану моральну шкоду.

Однак, суд не погоджується з розміром відшкодування, заявленим позивачем до стягнення, оскільки такий є значно завищеним.

Виходячи із принципів рівності, поміркованості, розумності та справедливості, характеру й обсягу моральних страждань, а також враховуючи положення чинного законодавства про те, що розмір на відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 20000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин і міркувань позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні позовної заяви в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди, то з відповідача в користь позивача слід стягнути 50% сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн, та 1211,20 грн судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 206, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1309,59 грн матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20000,00 грн моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605,60 грн сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 21.03.2025.

Суддя: М. Д. Новосад