Справа № 331/6680/24
Провадження № 2/331/636/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

за участю секретаря судового засідання Красан І.Л.,

представника позивача Романенко О.О.,

представника відповідача, законного представника і

третьої особи адвоката Железняка А.В.,

законного представника ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Рудич У.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження в приміщенні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Запорізький міський центр соціальних служб Запорізької міської ради, ОСОБА_4 , про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Представник Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , звернувся до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи: Запорізький міський центр соціальних служб Запорізької міської ради, ОСОБА_4 , про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у 3 ОСОБА_5 народилась донька - ОСОБА_2 . Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 її батьками вказано 3 ОСОБА_6 і 3 ОСОБА_7 . Мама дитини - ОСОБА_3 має III групу інвалідності за загальним захворюванням. Крім того, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 68 від 15.02.2024 року ОСОБА_3 виявляє ознаки психічного розладу у формі шизофренічно-параноїдальної форми, епізодичний перебіг з наростаючим емоційно-вольовим дефектом особистості; ступінь наявних порушень у психічній діяльності такий, що істотно впливає (обмежує) на її здатність усвідомлювати значення своїх дій і керування ними.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 15.04.2024 року (у справі № 331/6768/23, провадження №? 2-0/331/19/2024) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано обмеженою у цивільній дієздатності та призначено ОСОБА_1 , 1961 року народження, піклувальником над 3 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на два роки.

Наразі малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з бабою та дідом - 3 ОСОБА_9 і ОСОБА_1 (батьками відповідача), якими за місцем проживання створені всі необхідні умови для проживання та утримання дитини, що підтверджується актами обстеження умов проживання складених представниками відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради. При цьому, мама ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з дитиною не проживає.

У позові вказано, що зі слів батьків ОСОБА_3 - ОСОБА_1 і 3 ОСОБА_10 , їх онука ОСОБА_2 проживає разом з ними з самого народження, адже мама дитини ОСОБА_3 з першого дня життя дитини не займається доглядом, розвитком та вихованням дитини, не допомагає матеріально. У поясненнях від 03.09.2024 року ОСОБА_1 , зокрема зазначає, що вони разом з чоловіком займаються вихованням онуки. Протягом перших 7 місяців життя дитини мати ОСОБА_3 навідувала доньку раз на тиждень, проте, дитина боїться матері, плаче.

04.09.2024 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району було розглянуто повідомлення 3 ОСОБА_11 про неналежне виконання батьківських обов?язків ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За результатами розгляду питання Комісія встановила, що 3 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дитиною, що фактично опинилась у складних життєвих обставинах, потребує соціального захисту, в тому числі шляхом надання їй статусу «дитини, позбавленої батьківського піклування». В разі надання дитини відповідного юридичного статусу дід дитини - ОСОБА_4 виявляє бажання взяти її під свою опіку. Мати дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має психічне захворювання, що несе небезпеку для життя та здоров?я її малолітньої дитини. Комісією прийнято рішення про наявність у діях та бездіяльності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ознак ухиляння від виконання своїх обов?язків щодо виховання дитини (що можливо зумовлено станом її здоров?я).

03.10.2024 року малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , взята на облік служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, як така що опинилася у складних життєвих обставинах. Підставою взяття дитини на облік є проживання у сім?ї, у якій батьки або особи що їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов?язків з виховання дитини.

29.10.2024 року малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . тимчасово влаштовано в родину діда 3 ОСОБА_7 (наказ служби (управління) № 4559 від 29.10.2024 року). Рішення про тимчасове влаштування дитини прийнято для забезпечення соціального захисту дитини, на час вирішення питання про надання дитини відповідного юридичного статусу та влаштування під опіку.

Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просить суд відібрати малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав; та стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої буде перебувати малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 05 листопада 2024 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.51).

21.01.2025 року представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Железняком А.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1213861 від 20.01.2025 року (а.с.73), було подано до суду через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому відповідач ОСОБА_3 визнає позовні вимоги. Разом з тим, відповідач стверджує, що підставою для відібрання у неї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є не ухилення останньої від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти (ч. 1 ст. 170, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), як зазначено у позовній заяві Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , а є об`єктивна неможливість відповідача ОСОБА_3 з незалежних від неї причин, викликаних тяжким психічним захворюванням останньої та спричиненою цим тяжким психічним захворюванням інвалідністю ОСОБА_3 , виконувати свої обов`язки щодо виховання дитини та забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Тобто, відповідач вказує, що у даній ситуації має місце інший випадок для відібрання дитини у неї без позбавлення її батьківських прав, оскільки залишення дитини ОСОБА_2 у матері ОСОБА_3 є небезпечним для життя, здоров`я і морального виховання дитини (а.с.68-72).

У підготовчому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району Романенко О.О., яка діє на підставі довіреності від 30.12.2024 року, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Законний представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 , законного представника відповідача ОСОБА_1 і третьої особи ОСОБА_4 адвокат Железняк А.В., який діє на підставі ордерів на надання правничої допомоги серії АР № 1213861 від 20.01.2025 року, серії АР № 1213862 від 20.01.2025 року, серії АР № 1213863 від 20.01.2025 року (а.с.73, 79, 83), у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог. При цьому, представник зазначив, що підставою для відібрання у відповідача ОСОБА_3 малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є об`єктивна неможливість відповідача ОСОБА_3 виконувати свої обов`язки щодо виховання дитини та забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, що викликано тяжким психічним захворюванням відповідача ОСОБА_3 , а не ухилення останньої від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, як то зазначено у позовній заяві Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи - Запорізького міського центру соціальних служб Запорізької міської ради Рудич У.В., яка діє на підставі довіреності від 03.02.2025 року, у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог і вважає за доцільне відібрати дитину у матері без позбавлення її батьківських прав.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За змістом ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 являється мамою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27 жовтня 2023 року, виданим Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідний актовий запис № 758 (а.с.8).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 1 від 28.06.2024 року, актовий запис № 758 про народження ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Запоріжжі, Запорізька область, Україна, складено 27 жовтня 2023 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Батьком вказано ОСОБА_4 , мамою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відомості про батька внесені за вказівкою матері, відповідно до положень абз. 1 ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.9-11).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 15.04.2024 року (у цивільній справі № 331/6768/23) заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обмеженою у цивільній дієздатності. Призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , піклувальником над донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на два роки (а.с.16-18).

Дане рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 15.04.2024 року набрало законної сили 21.05.2024 року.

Суд звертає увагу, що у мотивувальній частині вищевказаного рішення суду є посилання на висновок судово-психіатричного експерта № 68 від 15.02.2024 року, яким встановлено, що ОСОБА_3 , 1987 року народження, виявляє ознаки психічного розладу у формі шизофренії, параноїдної форми, епізодичний перебіг з наростаючим емоційно-вольовим дефектом особистості. Ступінь наявних порушень у психічній діяльності такий, що істотно впливає (обмежує) на її здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Отже, при розгляді цивільної справи № 331/6768/23 судом було встановлено, що ОСОБА_3 виявляє ознаки психічного розладу у формі шизофренії, параноїдної форми, епізодичний перебіг з наростаючим емоційно-вольовим дефектом особистості, внаслідок чого ступінь наявних порушень у психічній діяльності такий, що істотно впливає (обмежує) на її здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

За правилами частин 4-5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Враховуючи вищевказане, обставини щодо психічного стану здоров`я ОСОБА_3 , встановлені рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 15.04.2024 року у цивільній справі № 331/6768/23 за заявою ОСОБА_1 про визнання особи обмеженою у цивільній дієздатності та встановлення над нею піклування, яке набрало законної сили 21.05.2024 року не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Відповідач ОСОБА_3 являється інвалідом ІІІ групи (загальне захворювання). Інвалідність вставлено 10.05.2023 року на строк до 01.06.2025 року, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії ААГ № 157842 (а.с.19).

03.09.2024 року і 20.09.2024 року мама відповідача ОСОБА_1 в письмових пояснення, наданих начальнику відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, зазначила, що її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконує свої батьківські обов`язки п відношенню до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З першого дня народження дитини не займається її доглядом, розвитком та вихованням. Не допомагає матеріально. Вихованням дитини займаються ОСОБА_1 і ОСОБА_4 (дідусь і бабуся ОСОБА_2 ). Просить прийняти дану інформацію до уваги та допомогти дідусеві ОСОБА_4 оформити опіку на малолітньою онукою ОСОБА_13 (а.с.20-22).

Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» № 2341/01-08 від 02.10.2024 року, малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спостерігається в Центрі з народження. На диспансерному обліку дитина не перебуває. Інвалідності немає. Систематичного обстеження на лікування не потребує. Щеплена з порушенням календаря, відмова від БЦЖ. Мати не приймає участі в обстеженні, лікуванні та оздоровленні дитини. Останній плановий огляд дитини проводився 17.09.2024 року у супроводі дідуся і бабусі (а.с.25).

Відповідно до наказу Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради «Про взяття на облік» № 4180 від 03.10.2024 року, малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , взято на облік, як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах (проживання у сім`ї, у якій батьки або особи, які їх заміняють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини) (а.с.26).

Відповідно до наказу Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради «Про тимчасове влаштування» № 4559 від 29.10.2024 року, малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тимчасово влаштовано в родину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до прийняття рішення про її влаштування (а.с.27).

Згідно акту оцінки потреб сім`ї / особи, складеним Запорізьким міським центром соціальних служб № 425/о-24 від 27.09.2024 року, родина ОСОБА_14 , яка складається з чотирьох чоловік ( ОСОБА_1 мати, ОСОБА_4 батько, ОСОБА_3 донька, ОСОБА_2 онука), проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Мати дитини ОСОБА_3 з 2016 року має ІІІ групу інвалідності за психічним захворюванням. ОСОБА_3 проживає разом із співмешканцем ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_2 . Мати дитини з перших днів народження дитини не займається доглядом та вихованням дитини. Бабуся та дідусь з перших днів життя онуки займаються її доглядом, розвитком та вихованням (а.с.31- 36).

Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї Зєвакових, складеним Відділом по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, родина ОСОБА_14 , яка складається з чотирьох чоловік ( ОСОБА_1 мати, ОСОБА_4 батько, ОСОБА_3 донька, ОСОБА_2 онука), проживає за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 має ІІІ групу інвалідності, не працює. З перших днів народження дитини бабуся та дідусь займаються її доглядом, розвитком та вихованням. Мати дитини з перших життя дитини не виконує своїх батьківських обов`язків, не займається доглядом та вихованням дитини; проживає за іншою адресою разом із співмешканцем (а.с.37-38).

Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мамою дитини являється ОСОБА_3 , яка не займається вихованням дитини. Дитина мешкає разом з дідусем і бабусею, які забезпечують дитину всім необхідним для життя та розвитку (а.с.40-43).

Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, як органу опіки та піклування, про відібрання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у матері ОСОБА_3 , без позбавлення батьківських прав № 20.02/01-19-650 від 04.11.2024 року, комісія з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, розглянувши повідомлення ОСОБА_1 про неналежне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , врахувавши стан здоров`я матері, її ставлення до дитини, дійшла висновку про наявність в діях та бездіяльності ОСОБА_3 ознак ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини (що можливо зумовлено станом її здоров`я), та вважає за доцільне відібрати малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у матері ОСОБА_3 , без позбавлення батьківських прав (а.с.44-46)

Згідно частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У пункті першому статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з п.3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13), та в п. 100 рішення від 16 липня 2015 року «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: 1) інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; 2) у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналогічні положення щодо права батьків на особисте виховання дітей та дотримання якнайкращих інтересів дітей закріплені в Сімейному кодексі України.

Так, згідно ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

За правилами ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до протиправної чи розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику для життя, здоров`я, або для морального виховання. Ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини варто оцінювати з урахуванням її фізичного та психічного розвитку.

Європейський суд з прав людини зазначав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Оцінка пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Отже, з досліджених судом доказів встановлено, що відповідач ОСОБА_3 протягом тривалого часу не піклується про фізичний та духовний розвиток малолітньої доньки ОСОБА_2 , не здійснює догляд за нею. Відповідач майже не спілкується з дитиною, не приймає участі у її матеріальному забезпеченні, не цікавиться її долею.

Враховуючи не виконання відповідачем ОСОБА_3 своїх обов`язків щодо догляду, виховання та розвитку малолітньої дитини, яке ймовірно викликано тяжким психічним захворюванням відповідача, суд вважає, що залишення дитини у матері є небезпечним для її життя, здоров`я та морального виховання, а тому вважає за необхідне відібрати малолітню ОСОБА_2 від матері ОСОБА_3 , не позбавляючи її батьківських прав.

Доказів на спростування позовних вимог суду не надано.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав не тягне невідворотних наслідків та є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення батьківських прав, яке має безстроковий характер, і якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її матір`ю, суд за заявою матері може постановити рішення про повернення їй дитини.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому, частиною 5 статті 183 СК України визначено, що той із батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, законодавством встановлено гарантований мінімальний розмір аліментів на утримання дітей у разі звернення до суду з такими вимогами.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує свої обов`язки щодо виховання та належного утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наведені обставини є підставою для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої буде перебувати малолітня дитина ОСОБА_2 , а саме слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04 листопада 2024 року і до досягнення ОСОБА_2 повноліття.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 3028 грн.

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про права дитини, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 155, 170, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Запорізький міський центр соціальних служб Запорізької міської ради, ОСОБА_4 , про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити.

Відібрати малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , без позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої буде перебувати малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи, відповідно до п. 4) ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

позивач: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, місцезнаходження: місто Запоріжжя, вулиця Олександрівська, будинок № 26, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37573707;

відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

законний представник відповідача: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

представник відповідача: адвокат Железняк Андрій Вікторович, місцезнаходження: АДРЕСА_4 ;

третя особа: Запорізький міський центр соціальних служб Запорізької міської ради, місцезнаходження: місто Запоріжжя, вулиця Рекордна, будинок № 34-А;

третя особа: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення суду складено 06 лютого 2025 року.

Суддя О.О. Яцун