Справа № 288/412/25
Провадження № 2-о/288/24/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Поліщук Р. М.,

з участю секретаря судових засідань - Плетенецької Т.Ю.,

заінтересованої особи - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Кіщенко І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня Житомирської області справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі заявник) звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_1 (далі заінтересована особа) в якому вказує, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник зазначає, що неодноразово, на протязі останнього часу, її чоловік ОСОБА_1 , за місцем її фактичного проживання здійснює психологічне та сексуальне насильство відносно неї, погрожує фізичною розправою. Постійне насильство психологічного та сексуального характеру, стало причиною звернення заявника до компетентних органів. Проте, станом на даний час, ситуація не змінилась та погрози продовжуються, а тому заявник вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства

На підставі вищевикладеного, заявник просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: - заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; - заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися на відстань 0.5 км до місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявниця в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, 18 березня 2025 року надала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність.

Заінтересована особа а його представник в судовому засіданні заперечував обставин викладені в заяві ОСОБА_2 , а також заперечував щодо задоволення заяви та встановлення відносно нього обмежувального припису. Зазначив, що він не вчиняв відносно дружини домашнього насильства, психологічного та сексуального характеру. Вказує, що заявниця з будь яких причин постійно залишає місце їх проживання разом з дітьми.

Суд, вислухавши заінтересовану особу та його представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно Акту оцінки потреб сім`ї/особи від 08 квітня 2024 року, ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 , склад сім`ї: - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати; - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько; - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син. В розділі емоційний стан зазначено, що ОСОБА_5 при зустрічі веде себе спокійно, але якщо йдуть на захист ОСОБА_6 , стає агресивний і кричить. /а.с.7-11/

Відповідно до Акту з`ясування обставин вчинення насильства в сім`ї або реальної загрози його вчинення від 17 квітня 2024 року, ОСОБА_1 повідомив, що його дружина ОСОБА_3 пішла з дому, залишивши свого малолітнього сина, місцезнаходження не відомо. /а.с.12/

Відповідно до Акту з`ясування обставин вчинення насильства в сім`ї або реальної загрози його вчинення від 01 лютого 2024 року, ОСОБА_3 повідомила, що її чоловік вчиняє насильство в сім`ї, вона втекла від нього з сином. Зазначено, що чоловік готовий співпрацювати з відповідними службами, він стверджує, що ОСОБА_7 неодноразово тікає з дому. /а.с.13-14/

Як вбачається з висновку оцінки потреб сім`ї ОСОБА_3 від 08 квітня 2024 року, мати - ОСОБА_3 втекла з дому зі своїм малолітнім сином, стверджуючи про сімейне насилля (психологічне, сексуальне). /а.с.15-16/

Згідно Актів про надання повнолітній особі соціальних послуг екстрено (кризово):

- від 2025 року зазначено, що ОСОБА_2 неодноразово тікала з дому, говорячи про те, що її чоловік ОСОБА_5 вчиняє домашнє насильство (психологічне, сексуальне), чинниками, що спричинили складні життєві обставини є домашнє насильство, у ОСОБА_2 погані відносини з близькими, підтримки від них немає. Просить про допомогу, плаче, постійно говорить про те, що боїться свого чоловіка ОСОБА_5 і що повертатись до нього не хоче. /а.с.21-24/

- від 02 квітня 2024 року зазначено, що особа - ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 з малолітнім сином пішла з дому, місцезнаходження не відомо, тривалість складних життєвих обставин 6 місяців, чинники непорозуміння з чоловіком. ОСОБА_7 виховувалась у дитячому будинку, стосунки з рідними погані, підтримки немає. /а.с.25-28/

- від 01 лютого 2024 року зазначено, що особа - ОСОБА_3 , з малолітнім сином пішла з дому, місцезнаходження не відомо, тривалість складних життєвих обставин 6 місяців, чинники непорозуміння з чоловіком, травми з дитинства. ОСОБА_7 виховувалась у дитячому будинку, стосунки з рідними погані, підтримки немає. Під час складання акту з`ясовано, що коли відділ ОВСС та інші органи допомагають їй, через деякий час вона телефонує чоловіку, щоб він прийшов і забрав її. /а.с.29-32/

- від 17 квітня 2024 року зазначено, що особа - ОСОБА_1 , ОСОБА_7 з малолітнім сином пішла з дому, місцезнаходження не відомо, тривалість складних життєвих обставин приблизно 6 місяців, чинники непорозуміння з чоловіком. /а.с.33-36/

Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , батьками: - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . /а.с.36а-37/

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 02 травня 2012 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . /а.с.38/

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , 21 квітня 2023 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено шлюбу, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на ОСОБА_9 . /а.с.39/

Згідно направлення особи, яка постраждала від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі, до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 06 березня 2025 року, за зверненням відділу охорони здоров`я та соціальної сфери Корнинської селищної ради направлено ОСОБА_2 до Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги. /а.с.40/

Відповідно до повідомлень/інформації про сім`ю/особу, яка перебуває у складних життєвих обставинах:

- від 01 лютого 2024 року, ОСОБА_3 , проживає АДРЕСА_1 , виявлено насилля в родині, ОСОБА_3 втекла від свого чоловіка з неповнолітнім сином. З її слів чоловік вчиняє сексуальне та психологічне насилля. Вжиті заходи: викликано поліцію, складено акт /а.с.41/;

- від 01 квітня 2024 року, ОСОБА_4 , проживає с.Корнинське, чоловік повідомив, що його дружина знову забрала неповнолітнього сина та пішла з дому, місцезнаходження не відомо. Вжиті заходи: здійснено виїзд, залучені служба у справах дітей, відділ ОЗСС, проведена бесіда, рекомендовано ОСОБА_10 звернутись до психолога, на що чоловік був згоден. Віра повідомила про психологічне і сексуальне насилля з боку чоловіка, заяву до поліції не писала (боїться наслідків) /а.с.42/;

- від 17 квітня 2024 року, ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_1 , чоловік повідомив, що його дружина пішла з дому, залишивши малолітнього сина, місцезнаходження її не відомо. Вжиті заходи: зв`язавшись з ОСОБА_11 , вона повідомила, що хоче забрати дитину в чоловіка і розлучитися з ним, так як той вчиняє психологічне і сексуальне насильство. Проведено бесіду з чоловіком та проінформовано про наслідки. До поліції ОСОБА_7 відмовляється писати заяву, так як боїться чоловіка /а.с.43/;

- від 04 березня 2025 року, ОСОБА_2 , проживає с.Корнинське, пров.Спортивний, ОСОБА_7 повідомила, що страждає від домашнього насилля зі сторони чоловіка (психологічне, сексуальне). Вжиті заходи: ОСОБА_7 з новонародженою дитиною знаходиться на лікуванні в м.Станишівка, відділ ОЗСС робить все, щоб влаштувати ОСОБА_12 з дітьми в соціальну квартиру /а.с.44/.

Згідно договору оренди квартири у фізичної особи від 14 березня 2025 року, ОСОБА_1 , орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . /а.с.67-68/

Відповідно до посвідчення волонтера від 10 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 є волонтером Міжнародного благодійного фонду підтримки ВДВ. /а.с.69/

Як вбачається з сертифікату про здобуття додаткових компетентностей, виданого Національним університетом «Острозька Академія», ОСОБА_1 закінчив сертифікатну програму «Психологічне консультування і капеланське служіння». /а.с.70/

Благодійним фондом «Карітас СДЄ УГКЦ» видано подяку ОСОБА_13 за волонтерську діяльність, активність та щиру допомогу. /а.с.71/

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона проживає по сусідству з родиною ОСОБА_9 в одному спільному подвір`ї та їй відомо, що сім`я проживає добре, ОСОБА_5 до дружини відноситься гарно, допомагає їй по господарству та по догляду за дітьми, заробляє кошти, вона не чула, щоб він навіть підвищував голос до дружини та дітей. При цьому, ОСОБА_7 веде себе недоброзичливо, не вітається, завжди похмура та всім незадоволена. Жодних насильницьких дій з боку ОСОБА_5 вона не бачила, поліція до їх будинку ніколи не приїжджала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона є дружиною рідного брата ОСОБА_16 та їй відомо, що ОСОБА_5 створює у сім`ї доброзичливі відносини, помагає дружині ОСОБА_10 у догляді за дітьми та по господарству, заробляє кошти на утримання родини, ні в чому ОСОБА_10 не відмовляє. При особистому спілкуванні з ОСОБА_11 та повідомляла, що ОСОБА_5 дуже гарний чоловік, допомагає їй та утримує родину. Жодних конфліктів між ними вона не бачила, поліція до них ніколи не приїжджала.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 350-2 ЦПК України визначено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Основними засадами запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема, є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд; належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих; визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству (стаття 4 Закону № 2229-VIII).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 Закону № 2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 2229-VIII, право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування.

Згідно з пунктом 1 статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до частини другої статті 26 Закону № 2229-VIII, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частина третя статті 26 Закону № 2229-VIII).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Щодо правової природи обмежувального припису Верховний Суд робив висновок, що він за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК), а є тимчасовим заходом, що виконує захисну та запобіжну функцію і спрямований на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених Законом № 2229-VIII, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях (див. постанови Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) та від 20 травня 2020 року у справі № 673/1607/19 (провадження № 61-1432св20)).

Важливим для спірних правовідносин є висновок про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту (див. постанову Верховного Суду від 07 листопада 2023 року у справі № 676/265/23 (провадження № 61-9498св23)).

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (див. постанови Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 753/23624/18 (провадження № 61-9012св19) та від 06 лютого 2020 року у справі № 753/8626/19 (провадження № 61-15016св19)).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

З урахуванням змісту вищевказаних правових норм видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків.

При вирішенні питання щодо застосуванні заходів тимчасового обмеження прав кривдника, суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність.

Згідно пункту 4, 5, частини першої статті 10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», уповноважені підрозділи органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству у разі виявлення насильства в сім`ї уповноважені винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника, взяти на профілактичний облік кривдника та провести з ним профілактичну роботу в порядку, визначеному законодавством.

У постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 (провадження №61-21971св19) зазначено, що при вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису, суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18 та від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц.

Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа з 21 квітня 2023 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками двох малолітніх дітей: - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до матеріалів справи, 01 лютого 2024 року /а.с.41/ та 04 березня 2025 року /а.с.44/ ОСОБА_17 зверталась до відділу охорони здоров`я та соціальної сфери Корнинської селищної ради з приводу насилля в родині, а саме її чоловік вчиняє відносно неї сексуальне та психологічне насилля.

У постанові від 17 травня 2023 року в справі № 713/1745/22 (провадження № 61-417св23) Верховний Суд зазначив, що «оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. При вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві».

Європейський суд з прав людини вказав, що «питання домашнього насильства, яке може проявлятися у різних формах - від застосування фізичної сили до сексуального, економічного, емоційного або словесного насильства,- виходить за межі обставин конкретної справи. Це загальна проблема, яка тією чи іншою мірою стосується всіх держав-членів, і не завжди очевидна, оскільки часто має місце у контексті особистих стосунків або закритих соціальних систем (див. згадане рішення у справі «Володіна проти Росії» (Volodina v. Russia), пункт 71). Хоча це явище може найчастіше стосуватися жінок, Суд визнає, що чоловіки також можуть бути потерпілими від домашнього насильства і насправді прямо чи опосередковано діти теж часто стають жертвами. Якщо особа висуває небезпідставну скаргу щодо повторюваних актів домашнього насильства над нею чи інших видів знущання, якими б незначними не були окремі епізоди, національні органи влади зобов`язані оцінити ситуацію загалом, у тому числі й загрозу продовження аналогічних подій (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Ірина Смірнова проти України» (Irina Smirnova v. Ukraine), заява № 1870/05, пункти 71 і 89, від 13 жовтня 2016 року). Серед іншого, ця оцінка має належним чином враховувати особливу вразливість потерпілих, які часто емоційно, економічно чи іншим чином залежать від своїх нападників, а також психологічний ефект, який може мати загроза повторного знущання, залякування та насильства на повсякденне життя потерпілого (див., mutatis mutandis, згадані рішення у справах «Хайдуова проти Словаччини» (), пункт 46, та «Ірина Смірнова проти України» (Irina Smirnova v. Ukraine), там само). Якщо встановлено, що конкретна особа була постійним об`єктом знущань, і є вірогідність продовження жорстокого поводження, окрім реагування на конкретні інциденти, органи державної влади повинні вжити належні заходи загального характеру для протидії основній проблемі та запобіганню майбутньому жорстокому поводженню (див. рішення у справі «Джорджевіч проти Хорватії» (), заява № 41526/10, пункти 92 і 93 та 147-149, ЄСПЛ 2012, та згадане рішення у справі «Ірина Смірнова проти України» (Irina Smirnova v. Ukraine); з огляду на чинники, детально описані вище, Суд вважає, що, відхиляючи скаргу заявниці про ОСОБА_12 відповідно до статті 116 Житлового кодексу, яка, як пояснив Уряд, загалом, є належним законодавчим рішенням для її справи, національні судові органи не здійснювали комплексний аналіз ситуації та ризику майбутнього психологічного й фізичного насильства, з яким стикалися заявниця та її діти. Суд також зазначає, що провадження тривало понад два роки на трьох рівнях юрисдикції, протягом яких заявниця та її діти залишались під загрозою подальшого насильства. … Таким чином, не було досягнуто справедливого балансу між усіма протилежними особистими інтересами. Відповідь цивільних судів на позов заявниці про виселення її колишнього чоловіка не відповідала позитивному зобов`язанню держави забезпечити ефективний захист заявниці від домашнього насильства (LEVCHUK v. UKRAINE, № 17496/19, § 78, 80, 90, ЄСПЛ, від 03 вересня 2020 року).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

З урахуванням змісту вищевказаних правових норм видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків.

При вирішенні питання щодо застосуванні заходів тимчасового обмеження прав кривдника суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність.

Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», уповноважені підрозділи органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству у разі виявлення насильства в сім`ї уповноважені винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника, взяти на профілактичний облік кривдника та провести з ним профілактичну роботу в порядку, визначеному законодавством.

Разом з тим ознак будь-яких порушень з боку заінтересованої особи не було виявлено, і, як наслідок, не було застосовано терміновий обмежувальний припис.

Враховуючи вказані вимоги, та застосовуючи їх у даній справі, варто наголосити, що рішення про видачу обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відтак, для обмеження права особи (кривдника) необхідним є встановити ризики, які несе його поведінка для постраждалої особи. Однак суд, вирішуючи справу, не може перебирати на себе повноваження інших особових осіб, уповноважених законом на проведення оцінки таких ризиків та на власний розсуд заміщувати їх результати власними судженнями чи домислами. Виключно на підставі форми оцінки ризиків, складених уповноваженою особою, у якому міститься ступінь загрози для постраждалої особи, судом може бути прийнято відповідне рішення та визначено необхідний, для захисту останньої, обсяг заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, встановивши при цьому тривалість обмеження таких прав чи виконання обов`язків.

Натомість, заявником не надано, а судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, з яких можна було б встановити ризики для постраждалої особи, в тому числі у майбутньому, які б, у свою чергу, свідчили про необхідність (чи можливість) застосування того чи іншого обмеження для кривдника у залежності від їх ступеня.

При цьому, суд враховує, що заявник при зверненні до суду не надала жодних підтверджень того, що вона зверталась до органів Національної поліції з приводу вчинення домашнього насилля відносно неї зі сторони її чоловіка та притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 КУпАП.

Заявником надано лише акт оцінки потреб сім`ї, акти з`ясування обставин вчинення насильства в сім`ї або реальної загрози його вчинення, акти надання повнолітній особі соціальних послуг екстрено (кризово), які складено спеціалістами відділу охорони здоров`я та соціальної сфери Корнинської селищної ради, проте вказані матеріали свідчать про наявність непорозумінь у заявниці з чоловіком та носять рекомендаційний характер, але не підтверджують факт того, що заінтересована особа вчинив по відношенню до заявниці домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх у своїй сукупності доказів, окрім обставин, викладених в заяві, матеріали справи не містять.

Вирішуючи справу, суд повинен дотримуватись справедливого балансу між інтересами сторін та наслідками обмеження певних прав для особи. Враховуючи, що кожна окрема ситуація може мати унікальні чинники/обставини, які впливають на рівень небезпеки, пов`язаного з насильством, застосування того чи іншого виду обмежень повинно бути співмірним із потенційними ризиками та реальними діяннями особи. Права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені свавільно, без належних на те правових підстав.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про недоведеність заявником існування ризику вчинення домашнього насильства зі сторони її чоловіка та настання для неї тяжких або особливо тяжких наслідків в результаті вчинення її чоловіком домашнього насильства, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Відповідно до частини третьої статті 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи відносяться на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 258, 259, 263-265, 293, 294, 350-1 - 350-8, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Р. М. Поліщук