УХВАЛА

19 березня 2025 року

м. Київ

справа № 128/2953/23

провадження № 61-8623ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадаструу Вінницькій області, Вінницької районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Вінницькій області (далі - ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області), Вінницької районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії.

Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 14 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, Вінницької районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії залишив без розгляду на підставі пункту 3 частини першої

статті 257 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Вінницький апеляційний суд ухвалою від 10 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2024 року повернув особі, яка її подала, на підставі

статей 185, 357 ЦПК України.

У липні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 липня

2024 року.

Верховний Суд ухвалою від 08 серпня 2024 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявнику: надати копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи; додати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

У серпні 2024 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду

від 08 серпня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, в якій міститься клопотання про звільнення від сплати судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 03 червня 2024 року у ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2023 року

до 1 кварталу 2024 року інформація про джерела доходу відсутня. Разом з тим, згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10 квітня 2023 року ОСОБА_1 не отримує житлову субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.

Враховуючи вказане вище, ОСОБА_1 знаходиться у скрутному матеріальному становищі та не має можливості сплатити судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Вирішуючи питання щодо клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору суд виходить з наступного.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Ураховуючи положення статті 6 Конвенції та прецедентну практику ЄСПЛ, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Закон України «Про судовий збір» не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи і у кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Але, як наголошено в постанові Верховного Суду у справі від 29 вересня 2021 року

№ 160/12251/20 (адміністративне провадження № К/9901/19150/21) документом, який відображає всю суму доходу позивача за попередній календарний рік може бути, зокрема довідка про суми виплачених доходів та утриманих податків, яка формується на підставі відомостей, що містяться у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду

від 27 червня 2023 року у справі № 120/3505/2 (адміністративне провадження № К/990/32559/22, К/990/9999/23).

Ураховуючи викладене, наведені заявником доводи та надані докази свідчать про наявність належних підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Верховний Суд ухвалою від 29 листопада 2024 року продовжив ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявнику усунути недоліки касаційної скарги шляхом надання належним чином підписаної касаційної скарги та її копій відповідно до кількості учасників справи. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

У січні 2025 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду

від 29 листопада 2024 року від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга належним чином підписана, а також її копії відповідно до кількості учасників справи.

Отже, недоліки касаційної скарги, визначені в ухвалах Верховного Суду

від 08 серпня та від 29 листопада 2024 року, усунуті.

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Підстави для відмови у відкритті касаційного провадження або повернення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судового рішення за пунктами 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права і що правові підстави для повернення його апеляційної скарги були відсутні.

Вказував, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2023 року у справі № 120/6039/22 (адміністративне провадження № К/990/10022/23).

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання та розгляд його касаційної скарги.

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Вінницького районного суду Вінницької області цивільну справу № 128/2953/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Вінницькій області, Вінницької районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк