2/465/559/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

19.03.2025 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Баран О.І.,

за участю секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу:

позивач: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код юридичної особи в , місцезнаходження: м. Львів, вул. Ген. Чупринки, 85) в інтересах дітей:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 );

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 );

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 ),

відповідач: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце проживання: АДРЕСА_3 ),

предмет позову: позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, діючи в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулася до Франківського районного суду м. Львова із указаною позовною заявою, відповідно до якої просить суд:

- позбавити батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- стягувати із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частки від її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і досягнення дитиною повноліття.

- стягувати із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частки від її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і досягнення дитиною повноліття

- стягувати із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частки від її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_7 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , та малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Згідно з листа №126/33.25-23 від 28.02.2024 Франківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, батько дітей, ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Мати дітей, ОСОБА_5 , з вересня 2023 року з дітьми не проживає, не займається їх вихованням, не спілкується з ними та фінансово їх не утримує. У зв`язку із цим, відповідно до наказу управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 29.02.2024 №106 «Про взяття на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та тимчасове влаштування» неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взято на облік дітей, які залишилися без батьківського піклування та тимчасово влаштовано в сім`ю бабусі, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_4 . Фактично, з цього моменту відповідачка не відвідувала дітей взагалі, вдома теж не з`являлась. При цьому, ОСОБА_5 оформила пенсію на дітей у зв`язку із втратою годувальника, однак цих грошей на утримання дітей не надає.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 09.10.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подачі заяв по суті справи.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 12.12.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

Відповідач правом на подання відзиву не скористалася.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Додатково зазначала про те, що відповідач тривалий час перебуває в межах території України, знає про наявність указаної справи про позбавлення її батьківських прав щодо її дітей, однак станом розгляду справи не цікавиться, проживає разом із іншим чоловіком у його житлі, у якому місця для дітей не знайдено, спершу повідомляла про намір після упорядкування життя та орендування помешкання забрати дітей до себе, однак, у подальшому своєю пасивною поведінкою продемонструвала байдуже ставлення до них.

Тому зволікання із прийняттям рішення порушує права дітей, оскільки вони продовжують неотримувати пенсію у зв`язку із втратою годувальника, а весь тягар з їх утримання продовжує нести виключно їхня бабуся, 1960 року народження.

Третя особа, з урахуванням вступного слова, також висловилася щодо підтримки позовних вимог, зазначила, що діти є її онуками, які проживають із нею і вона їх дуже любить та опікується ними.

В судове засідання, призначене на 19.03.2025 учасники справи не з`явились.

Представник позивача та третя особа ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились.

19 березня 2025 року (вх.№8501/25) представник позивача подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримку позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 98).

Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, скерованими на її зареєстроване місце проживання. Із них шість повернулося на адресу суду із відмітками про вручення 11.11.2024 (а.с. 38), 14.01.2025 (а.с. 70, 73, 74), 15.02.2025 (а.с. 94), 07.03.2025 (а.с. 95).

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача, як зважаючи на наявність для цього достатніх процесуальних підстав, так і з огляду на переконання про те, що вона, як сторона у справі, маючи можливість в розумні інтервали часу дізнатись про стан відомого їй судового провадження, таких заходів не вживала.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідач є матір`ю дітей, в інтересах яких подано указаний позов, що підтверджується свідоцтвом про народження:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_4 , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що 16.12.2009 зроблено актовий запис №7416 (а.с. 8);

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_5 , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що 16.06.2015 зроблено актовий запис №2026 (а.с. 6);

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_6 , виданим повторно Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (актовий запис №2027 від 16.06.2015 (а.с. 7).

Батьком указаних дітей є ОСОБА_8 (а.с. 6-8).

Листом Франківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №126/33.25-23 від 28.02.2024, з посиланням на актовий запис про смерть від 22.06.2021 №1155, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), встановлено факт настання смерті батька дітей, ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 9).

Відповідно до актів обстеження умов проживання від 15.02.2024 та від 27.02.2024, складеного провідними спеціалістами відділу «Служби у справах дітей» Франківського району Ю. Петрівник, Ю. Андрусишиним, головним спеціалістом відділу «Служби у справах дітей» Франківського району Н. Огородник за адресою: АДРЕСА_4 встановлено, що житло розташоване на п`ятому поверсі дев`ятиповерхового будинку та складається з однієї кімнати, коридору, кухні та вигод. Умови проживання задовільні, в квартирі чисто, помешкання умебльоване, наявна необхідна побутова техніка та запас продуктів харчування, для дітей наявне усе необхідне для гармонійного розвитку (а.с. 14-15).

Відповідно до характеристики ОСОБА_9 , учня 8-А класу ліцею імені Івана Пулюя від 19.02.2024 № 01-33/30, складеної класним керівником Оксаною Николин та директором Іриною Хміль, учень навчається в ліцеї з першого класу. Зарекомендував себе, як не дуже старанний і уважний учень, має навчальні досягнення середнього рівня, інтересу до навчання не виявляє. Добре розвинений фізично, спортивний та витривалий, вдало працює в команді, дуже любить займатися спортом, особливо футболом та баскетболом. Доручення вчителя виконує сумлінно, переживає за успіхи колективу. ОСОБА_10 веселий та товариський, має багато друзів, вихованням займається бабуся. Мама не бере участі в житті класу, на зв?язок з класним керівником не виходить (а.с. 13).

Відповідно до характеристики ОСОБА_11 , учня 3-А класу ліцею імені Івана Пулюя від 19.02.2024 № 01-33/29, складеної класним керівником ОСОБА_12 та директором Іриною Хміль, учень навчається в ліцеї з першого класу. Зарекомендував себе, як старанний, працелюбний учень. Має навчальні досягнення середнього і достатнього рівня. Учень має здатність швидко засвоювати матеріал, проте іноді лінивий та не зібраний. В навчальній діяльності проявляє пасивну участь, однак домашнє завдання виконує систематично. З допомогою вчителя здатен аналізувати та порівнювати інформацію, намагається робити висновки. Зауваження вчителя бере до уваги. Зовнішній вигляд у школяра охайний, спілкується з усіма учнями в класі, має авторитет серед друзів. Мама не бере участі в житті класу, на зв?язок з класним керівником не виходить. Бабуся проявляє активну участь у житті ОСОБА_13 , із вчителем контактує систематично, як очно так і в телефонному режимі (а.с. 12).

Відповідно до характеристики ОСОБА_14 , учениці 3-А класу ліцею імені Івана Пулюя від 19.02.2024 № 01-33/28, складеної класним керівником ОСОБА_12 та директором Іриною Хміль, учениця навчається в ліцеї з першого класу. Зарекомендувала себе як хороша, старанна, працелюбна учениця. Має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня, швидко засвоює матеріал, проте не уважна під час виконання письмових завдань. Проявляє здібності до математики, любить читати. З допомогою вчителя здатна аналізувати, порівнювати, узагальнювати та робити висновки. Домашнє завдання виконує систематично. Виявляє активність тільки під час тієї роботи, яка їй подобається. Співпрацює у групі, але рідко висловлює власні ідеї. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Відповідально виконує доручення. Має багато друзів. Мама не бере участі в житті класу, на зв?язок з класним керівником не виходить. Бабуся приділяє велику увагу навчанню та вихованню, систематично цікавиться її досягненнями, з розумінням ставиться до рекомендацій вчителя (а.с. 11).

Наказом управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 29.02.2024 №106 «Про взяття на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та тимчасове влаштування» неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взято на облік дітей, які залишилися без батьківського піклування та тимчасово влаштовано в сім`ю бабусі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_4 . (а.с. 10).

Відповідно до довідки № 35 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 16.02.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 2).

Із змісту позовної заяви також вбачається, що відповідач ОСОБА_5 зверталась у відділ «Служба у справах дітей» Франківського району управління «Служба у справа дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, з метою отримання інформації щодо позбавлення її батьківських прав, а також повідомила, що забрати дітей на постійне проживання вона не має можливості, тому що, проживає з цивільним чоловіком та його матір`ю, більше місця в помешканні немає, чоловік з інвалідністю, мати старенька, грошей на утримання дітей також немає, оскільки офіційно не працює, пенсію по втраті годувальника, яку отримує на утримання дітей, не надає з вересня 2023 року, продукти харчування та одяг дітям не купує, навчанням та станом здоров`я дітей не цікавиться. Також відповідач повідомляла позивача про те, що намагатиметься забрати дітей до себе після накопичення коштів для оренди приміщення.

9 квітня 2024 року складено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 260001-вих-48223 (а.с. 4-5).

Показаннями свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , наданими нею у судовому засіданні 10.01.2025, встановлено, що вона є старшою дитиною у батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . Свідок зауважила про те, що до 6 (шести) років її дитинство було хорошим. Орієнтовно 10 (десять) років тому матір поступово почала змінюватися в гіршу сторону. Згадала про те, як діти систематично (орієнтовно раз на тиждень) потерпали від насилля, схильної до агресії матері. Згадала про те, що провокатором агресії були навіть звичайні запитання дітей про те, де була матір.

Тому із тим, як свідок дорослішала, приходило усвідомлення неналежного відношення матері до дітей, що залишило по собі відчуття образи і нерозуміння. Однак, зараз їй більше прикро за молодших дітей, оскільки у них батько помер, проте має бути матір, втім її немає.

Третя особа, ОСОБА_6 є матір`ю покійного батька, ОСОБА_8 . Діти фактично від народження проживали із бабусею. Матір поїхала за кордон орієнтовно у серпні-вересні 2021 року. Після її повернення на територію України (з цього часу минуло орієнтовно півтори роки), перший період матір була з дітьми, пізніше на невизначений час йшла з дому, проте ніхто не знав куди. Зрештою вона пішла із дому, десь у квітні 2023 року і до тепер взагалі не з`являється.

Зауважила про те, що матір фактично проживає неподалік, проблем у тому щоб приїхати матері до дітей свідок не бачить та не розуміє чому матір не спілкується із власними дітьми. Однак, свідку невідомо, щоб з цього часу вона бачила молодшого сина, відомо, що бачила старшого, коли підписувала йому заявку на його виїзд за кордон в Італію.

Також свідок згадала про випадок, який змусив свідка телефонувати матері за кордон та упродовж трьох тижнів просити її про допомогу для ОСОБА_16 , через виникнення термінової необхідності у проведенні їй хірургічного втручання. Однак, матір жодної допомоги не надала, у організації проведення хірургічного втручання участі не взяла, фінансової допомоги не надала, провідати не приїхала.

Також свідок згадала про нетермінову операцію для ОСОБА_13 , якого у лікувальних закладах супроводжували або свідок, або бабуся. Матір, маючи таку можливість та перебуваючи на території України, жодної участі у цьому процесі не приймала, жодного разу не поцікавилася його станом, жодних грошових коштів не надала і жодного разу не провідала. Тож вона саме так байдуже відреагувала на умовляння та благання свідка про допомогу.

На теперішній час саме бабуся займається усіма фінансовими та організаційними питаннями, додатковими заняттями дітей тощо. Відповідач завжди залишиться біологічною матір`ю, однак оскільки виключно бабуся займається усіма питаннями, якими мала б опікуватись матір, то виключно у неї й мають бути відповідні повноваження на це. Тому те, що робить зараз бабуся, свідок особисто мала намір зробити ще з досягненням 16 (шістнадцятирічного) віку. Однак, як тільки свідку виповнилось 18 (вісімнадцять) років їй для можливості заробітку грошей та надання допомоги у утриманні молодших дітей довелось виїхати за межі України.

Свідок критично оцінює зміст теперішнього спілкування між нею та матір`ю, яке інколи відбувається засобами зв`язку. У такому спілкуванні свідок вбачає намагання матері з`ясувати лише ті питання, які пов`язані із її виїздом за кордон, тоді, як до долі дітей матір залишається байдужою. Свідок наголошує на тому, що матір під час цих розмов ніколи в дійсності не цікавилась станом справ, не запитувала чи вистарчає дітям коштів, чи потрібні їм якісь черевики чи куртка.

Щодо отримання допомоги по втраті годувальника, то свідок повідомила про те, що батько помер у червні 2021 року, матір виїхала за межі України або у серпні, або у вересні. Свідок не знає ні про суму виплат ні про вид допомоги, однак констатує про те, що зазначені грошові кошти жодного разу не йшли на дітей, хоча надана матері банківська картка знаходиться у матері.

Вислухавши думку дитини, малолітньої ОСОБА_3 , судом встановлено, що дитина живе із бабцею та братами. Із слів дитини бабця хороша та любляча. Матір їх не відвідує. Востаннє бачила матір на причасті (08.06.2024). До причастя її готувала бабуся, організувала їй красиве біле плаття. Від матері давно нічого не отримувала. Зазначила про те, що для неї важливо знати, що вона і надалі житиме із бабцею.

Вислухавши думку дитини, малолітнього ОСОБА_2 , судом встановлено, що він повністю погоджується із тим, про що розповідала старша сестра (свідок). Зазначив про те, що бабуся повністю справляється із всіма обов`язками. Уроки допомагає виконувати бабуся та сестра. Не пригадує коли вчив уроки з матір`ю. У тому, що бабуся їх усіх любить вони ніколи не сумнівалися. Але він сумнівається у тому, що їх любить матір. Повідомив про те, що матір йому не телефонує і останній раз він її бачив орієнтовно рік назад. Зустріч відбулась на вулиці, коли він ходив у « ОСОБА_17 », що по вулиці Науковій зробити фотографію з горішком, де і зустрів матір з тіткою.

Вислухавши думку дитини, неповнолітнього ОСОБА_4 , судом встановлено, що він не володіє інформацією щодо особисто життя матері, її місця праці та зазначив про те, що матір про себе не розповідає нічого. Школу матір відвідувала не більше кількох місяців після смерті батька. Неповнолітній констатував про те, що матір свого часу кудись поїхала і зникла. Інколи вона може йому написати, інколи він їй.

Зазначив про те, що всі свої 15 (п`ятнадцять) років живе разом із бабусею. Бабуся з усім справляється. На запитання про те, чи відчуває він у чомусь потребу, у порівнянні з іншими дітьми, ОСОБА_10 відповів про те, що йому достатнього того, що у нього є. Інколи він звертався за фінансовою допомогою до матері. Зокрема пригадав, що в останнє звернувся із проханням надати кошти для отримання послуг стоматолога, оскільки у бабусі кошти закінчились, а у нього розболівся зуб. На запитання про те, як часто він звертається із такими проханнями до матері відповів, що рідко і матір, при цьому, завжди запитує про те, чи дійсно йому такі кошти потрібні, чи без покупки все ж можна обійтись. Від матері він ніколи не чув про те, що вона прагне забрати дітей до себе. Останній раз він бачив матір орієнтовно 2 3 місяці тому у м. Львові, на вулиці Городоцькій, поруч із торгівельним центром «Скриня». Потребу у зустрічі висловив ОСОБА_10 , оскільки він мав необхідність у її реєстрації у шкільній програмі. Місце зустрічі визначено матір`ю, яка з її слів призначила зустріч поруч із місцем праці. Проте він не впевнений у тому, що вона дійсно там працює. На запитання про те, чи він прагне жити із матір`ю, відповів, що ні. Підтвердив те, що старша сестра розповіла все так, як воно в дійсності відбувалося. Висловився на підтримку сестри і бабусі щодо позбавлення матері батьківських прав.

Ураховуючи імпліцитні процедурні вимоги, відповідач залучалася до процесу прийняття рішень, в тій мірі, яка є достатньою для забезпечення відповідного захисту її інтересів, беручи до уваги обставини справи, а також важливість прийнятих рішень.

Оцінка судом

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її належне виховання є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони тривалий час не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 686/16892/20, від 03.08.2022 у справі № 306/7/20, від 07.12.2022 у справі № 562/2695/20, від 11.01.2023 року у справі № 461/7447/17, від 06.12.2023 у справі № 545/560/21, від 05.02.2025 у справі № 211/5219/21.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06 зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

У рішенні від 10.09.2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.

За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 18.02.2021 у справі № 645/920/19, від 07.02.2022 у справі № 759/3554/20, від 12.02.2024 у справі № 202/1931/22, від 05.02.2025 у справі № 211/5219/21).

Суди мають здійснювати поглиблене дослідження всієї сімейної ситуації та цілого ряду факторів, зокрема фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру, надавати збалансовану і розумну оцінку відповідних інтересів кожної особи при прийнятті найкращого для дитини рішення. Суди встановлюють справедливий баланс між різними конкуруючими правами та інтересами, забезпечуючи процесуальну справедливість усього процесу.

Наведені позивачем документально підтверджені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення матері від належного виховання своїх дітей, свідомого нехтування своїми обов`язками. Натомість відповідачка не надала жодного доказу, який би спростовував зазначене, що свідчить про її байдужість до долі дітей. З урахуванням наведеного, суд вважає встановленим, що відповідачка упродовж тривалого часу не займається вихованням дітей, не виявляє до них материнського піклування. Дітьми фактично займається бабуся, яка є єдиною близькою для них людиною, від якої вони відчувають теплоту та любов. На думку суду, діти, на долю яких випала важка втрата батька, за якою прийшло розуміння байдужості матері, цінують одне одного і бабусю, яка їх об`єднає, і саме цей зв`язок є для них найціннішим. Указане у повній мірі проявило себе у судовому засіданні. Зокрема у словах ОСОБА_16 , яка заявила про те, що для неї важливо знати, що вона й надалі житиме з бабусею. У словах ОСОБА_10 , який, з одного боку, визнаючи відчуття браку коштів, навіть для задоволення елементарних потреб в отриманні медичної допомоги, з іншого боку стверджує про відчуття достатності того, що у них є. У словах ОСОБА_13 , який впевнено стверджував про те, що він ніколи не сумнівався у бабусиній любові, на відміну від материнської. При цьому, суд звертає увагу на те, що така атмосфера та згуртованість створені у маленькій квартирі, яка складається лише з однієї кімнати. Тож суду було б важко прийняти аргумент про недостатність місця у помешканні фактичного чоловіка відповідачки.

Крім цього, відмова у задоволенні позову матиме наслідком фактичне продовження існування труднощів, які у зазначеній сім`ї виникають кожного разу, коли для вирішення долі дітей потрібне рішення чи присутність одного із батьків. Також суд бере до уваги доводи про те, що діти фактично не отримують допомоги по втраті годувальника з моменту виникнення такого права, що безумовно не відповідає інтересам дітей.

У постанові Верховного Суду від 15.09.2019 у справі № 661/2532/17 зазначено, що самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав недостатньо, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини. Мотиви такого заперечення можуть бути різними. Наприклад, це може бути пов`язане не з бажанням турбуватися про свою дитину, а з бажанням отримати у майбутньому піклування від неї. Тому до уваги мають братися всі обставини конкретної справи.

У постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 398/4299/17 зроблено висновок, що лише зазначення відповідачем в апеляційній скарзі про його бажання піклуватися про дитину не спростовує факту його ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав з урахуванням його поведінки не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Верховний Суд зазначив, що позбавлення відповідача батьківських прав, здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав.

У постанові Верховного Суду 13.07.2022 у справі № 366/2047/18 зазначено, що суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав з урахуванням його поведінки не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Позбавлення відповідача батьківських прав здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав. Аналізуючи докази у справі, пояснення учасників справи, Верховний Суд погодився із обґрунтованістю висновків судів попередніх інстанції про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не бажає піклуватися про дитину, брати участі у його вихованні, не вчинив жодних дій аби налагодити відносини із сином, матеріально не забезпечує.

Керуючись ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує указані вище висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 263 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб».

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, позбавлення батьківських прав становить втручання в право, в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції, на повагу до його сімейного життя, яке гарантується п. 1 статті 8 Конвенції.

Дане втручання не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей.

Позбавлення відповідача батьківських прав, на думку суду здійснюється згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету.

У п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» (заява N 31111/04, рішення від 07.12.2006), Суд нагадав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Тож, позбавлення відповідача батьківських прав, на думку суду здійснюється згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дітей, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення її батьківських прав.

Відтак, виходячи з інтересів дітей, суд дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення відповідачки її батьківських прав по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому на думку суду, у судовому засіданні

Крім того, суд зазначає, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин, згідно із ст. 169 СК України, відповідач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів

Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 183 СК України).

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України).

Як визначено ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України).

Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Отже, враховуючи вказані положення матеріального права, суд дійшов висновку, що такі вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням приписів ч. 2, 3 ст. 183 СК України та ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду звільнений від оплати судового збору на підставі п. 14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням висновків суду про задоволення позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 354, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах дітей ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) до ОСОБА_5 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно її дітей, а саме: неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі у розмірі 1/2 (половини) її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.08.2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 6 056,00 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної чинності, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя Баран О.І.