УХВАЛА

19 березня 2025 року

м. Київ

справа № 369/2415/24

провадження № 61-2576ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2024 року, додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у лютому 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2024 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3% річних в розмірі 61 402,46 грн та інфляційні втрати в розмірі 295 484,91 грн за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2024 року заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені у справі № 369/2415/24 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2024 року та додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2024 року залишено без змін.

26 лютого 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язкуподала касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2024 року, додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції, додаткове рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 356 887,37 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки в касаційній скарзі викладені проблемні питання у вказаній справі, які мають фундаментальне значення для формування правозастосовної практики, яка впливатиме на велику кількість спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми. А тому з метою вирішення виключної правової проблеми, яка оцінюється з урахуванням кількісного та якісного вимірів, вважають, що наведені проблеми підлягають вирішенню, для формуванням єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права. Крім цього, ОСОБА_1 буде позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, тобто з якими особа, яка подає касаційну скаргу, не погоджується, та заперечує проти них, при розгляді іншої справи, суди не врахували пункт 86 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/3831/22 від 07 лютого 2024 року. Суди апеляційної та першої інстанції невірно встановили у оскаржуваних рішеннях обставини, чим позбавили відповідача можливості їх спростувати в іншій справі № 369/14377/19 під час її розгляду за нововиявленими або виключними обставинами, а також під час розгляду кримінального провадження № 000005452 від 12 листопада 2019 року частини четвертої статті 190 КК України. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, чому вона позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, враховуючи, що справа № 369/14377/19 розглянута - постанова Київського апеляційного суду ухвалена 09 травня 2023 року, залишена без змін постановою Верховного Суду від 24 січня 2024 року. Крім того, ОСОБА_1 не обґрунтовує чому касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що касаційна скарга стосується питань права, що мають фундаментальне значення для єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2024 року, додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат