"21" березня 2025 р. Справа № 363/6242/24
УХВАЛА

Іменем України

21 березня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Рукас О.В.;

за участю секретаря судових засідань Найдюк Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10.03.2025 року у справі № 363/6242/24 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена заява про перегляд заочного рішення.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10.03.2025 року у цивільній справі № 363/6242/24 було задоволено позов ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, стягнуто заборгованість за договором № 357323 у розмірі 28 450 грн. 00 коп., вирішено питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування поважності причин неявки у судове засідання та/або неповідомлення про причин неявки, неподання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 у своїй заяві посилається на те, що про існування заочного рішення він випадково дізнався лише через портал Дія, коли заочне рішення вже було ухвалено. Оскільки ОСОБА_1 дізнався про розгляд справи лише після прийняття заочного рішення, а також після ознайомлення з матеріалами справи, ОСОБА_1 не міг вчасно надати свої заперечення та з`явитись на судовий розгляд по незалежним від нього причинам.

В обґрунтування наявності доказів, які мають істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, ОСОБА_1 у своїй заяві, не заперечуючи факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, висловив заперечення щодо нарахованих процентів за використання кредитних коштів та неможливості їх стягнення у зв`язку з тим, що він має правовий статус військовослужбовця. Розмір нарахованих процентів є непропорційно великим. З урахуванням цього позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом не можуть бути задоволені.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 у своїй заяві просив заочне рішення суду від 10.03.2025 року скасувати та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду головуючим суддею по справі визначено суддю Свєтушкіну Д.А.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В.

Ухвалою суду від 14.03.2025 року заяву про перегляд заочного рішення було залишено без руху.

Ухвалою суду від 18.03.2025 року, після усунення недоліків, заяву про перегляд заочного рішення прийнято до судового розгляду, призначено судове засідання.

У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення. До судового засідання від сторони позивача надійшло клопотання, в якому зазначено про відсутність підстав для задоволення клопотання про перегляд заочного рішення та необхідність залишення його без задоволення, а також висловлено прохання про проведення судового засідання за відсутності представника позивача.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. Про причини неявки сторона відповідача не повідомила, будь-яких додаткових заяв, клопотань не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що учасники справи були належним чином повідомленими про дату, час і місце, враховуючи клопотання сторони позивача про проведення судового засідання за її відсутності, враховуючи відсутність клопотань про відкладення судового засідання, зважаючи на те, що неяка учасників справи не перешкоджає розгляду заяви про перегляд заочного рішення, то суд приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності вищевказаних учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали заяви про перегляд заочного рішення, суд приходить до наступних висновків.

Щодо наявності підстав для скасування заочного рішення та призначення справи до нового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З наведених приписів процесуального законодавства вбачається, що скасування заочного рішення є можливим за одночасної наявності двох умов: 1) відповідач не з`явився в судове засідання та/або не повідомив про причини неявки і не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; 2) докази, на які посилається відповідач, повинні мати істотне значення для правильного вирішення справи. Відсутність хоча б однієї з цих умов свідчить про відсутність підстав для скасування заочного рішення.

Судом встановлено, що у провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 363/6242/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням від 10.03.2025 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 357323 від 24.07.2022 року в розмірі 28 450 гривень 00 копійок, вирішено питання про розподіл судових витрат.

З матеріалів справи встановлено, що судове засідання по справі призначалося неодноразово: 10.02.2025 року на 16 год. 00 хв., 10.03.2025 року на 10 год. 00 хв.

Про дату, час та місце судового засідання від 10.02.2025 року ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за його зареєстрованою адресою проживання, відомості про яку було отримано з листа Димерської селищної ради № 4521/03-18 від 03.12.2024 року (а.с. 62).

У матеріалах справи міститься зворотне поштове повідомлення (а.с. 78), з якого вбачається, що поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 з судовою повісткою про виклик до суду на 10.02.2025 року не було вручено ОСОБА_1 за зареєстрованою адресою проживання та повернуто до суду з поміткою про неможливість вручення. При цьому причини невручення встановити неможливо, оскільки на поштовому конверті зірвана довідка про причини неповернення/досилання, а перевірка поштового відправлення за номером трекінгу (веб-доступ https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) не дає можливості усунути вказаний недолік.

У той же час, про дату, час та місце судового засідання від 10.03.2025 року ОСОБА_1 повідомлявся шляхом повторного направлення судової повістки про виклик до суду за його зареєстрованою адресою проживання, шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 82, 84).

У матеріалах справи міститься зворотне поштове повідомлення (а.с. 90-91), з якого вбачається, що поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 з судовою повісткою про виклик до суду на 10.03.2025 року не було вручено ОСОБА_1 за його зареєстрованою адресою проживання та повернуто до суду з відповідною поміткою.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд звертає увагу, що положення чинного процесуального законодавства не передбачають обов`язку суду, в якого відсутні відомості щодо місця проживання чи перебування учасника справи, крім як відомостей про офіційно зареєстроване місце проживання/перебування, повторно направляти судові повістки про виклик до суду. Повернення поштового відправлення з відміткою про закінчення строку зберігання, яке відправлялася за офіційно зареєстрованою адресою проживання відповідача, що є єдиними відомостями про його проживання, які перебувають у володінні суду, є належним виконанням суду свого процесуального обов`язку щодо повідомлення особи про дату, час і місце судового засідання, а відповідно вважається належним чином повідомленням особи про проведення судового розгляду. Повторне відправлення судових повісток після їх постійного повернення до суду з поміткою «за закінченням терміну зберігання» призведе до невиправданого затягування розгляду судової справи, яка у даному випадку є малозначною та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження.

У Постанові КЦС ВС від 23.01.2023 року у справі № 496/4633/18 зроблено висновок, що листи, що повернулися з відміткою/довідкою поштового відділення про причину повернення «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими, якщо їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або на адресу місця реєстрації фізичної особи чи адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

В аспекті вищевикладеного, суд звертає увагу, що напис, зроблений працівником поштового зв`язку, є переконливим доказом та відомостями, на які суд може покладатися в силу дії презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Підтвердження існування вказаної презумпції міститься у постановах ВС від 18.01.2023 року у справі № 752/24739/19 та від 20 березня 2019 року в справі № 222/1402/16.

Презумпція добросовісного виконання працівниками оператора поштового зв`язку своїх обов`язків не є абсолютною та може бути спростована, зокрема, особою, яка оспорює отримання судової кореспонденції за зареєстрованою адресою проживання. Разом з тим, у заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 не вказав жодних обставин та фактів, які б свідчили про неналежне виконання працівниками оператора поштового зв`язку своїх обов`язків, а відповідно давали б підстави для обґрунтованого сумніву у достовірності позначок на зворотних поштових повідомленнях.

Крім того, судом враховано, що у заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 вказано ту ж саму адресу проживання, за якою під час судового розгляду надсилалася вся процесуальна документація.

Разом з тим, матеріали справи містять повідомлення № 68946 від 17.02.2025 року (а.с. 89) про надання адвокату Василець Марині Сергіївні доступу до справи за допомогою Електронного кабінету Користувача ЄСІТС, з якого вбачається, що адвокат Василець М.С. 17.02.2025 року отримала доступ до справи № 363/6242/24 на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АЕ № 1361623 від 17.02.2025 року, виданого на ім`я Мірошніченка К.О.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Таким чином, ще 17.02.2025 року, тобто через сім днів після першого призначеного судового засідання, Мірошніченко К.О. дізнався про розгляд справи № 363/6242/24, внаслідок чого ним було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Василець М.С., якою було отримано доступ до електронної справи в підсистемі Електронний суд Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

З моменту дізнання про проведення розгляду вищезазначеної справи до наступного судового засідання (10.03.2025 року) сторона відповідача мала безліч процесуального часу для підготовки власних заперечень проти позовних вимог, подання відзиву на позовну заяву, прибуття в судове засідання, подання заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового засідання.

Разом з тим, не зважаючи на відсутність будь-яких об`єктивних перешкод, сторона відповідача вищезазначених процесуальних дій не вчинила, обмежившись поданням заяви про перегляд заочного рішення через три дні після ухвалення та проголошення його вступної та резолютивної частини, про що відповідач випадково дізнався через веб-портал Дія.

Судом не встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином обізнаним про судове засідання та судовий розгляд, мав об`єктивні перешкоди у явці в судове засідання від 10.03.2025 року, поданні відзиву на позовну заяву або поданні клопотання про відкладення судового засідання з повідомленням про причини своєї неявки. З наданих матеріалів підтверджується, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, однак вказані документи не свідчать про те, що ОСОБА_1 залучений до заходів з оборони держави, перебуває в зоні бойових дій або залучений до виконання бойового завдання. Натомість з наданих документів вбачається, що ОСОБА_1 проходить навчання курсантом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба.

Крім того, з відомостей автоматизованої системи документообігу суду вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово був відповідачем у цивільних справах (№ 363/527/24, № 363/1041/24, № 363/4350/24, 363/5831/24) про стягнення заборгованості за кредитним договором, що перебували у провадженні Вишгородського районного суду Київської області. Всі зазначені судові справи, крім № 363/1041/24, № 363/5831/24), закінчувалися ухваленням заочного рішення, про перегляд якого так само просив ОСОБА_1 . У свою чергу, розгляд справи № 363/1041/24 проводився за участі представника ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини встановлено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У Постанові ВП ВС від 12.01.2023 року у справі № 9901/278/21 було встановлено, що реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

За таких обставин постійної участі у справах про стягнення заборгованості, що були на розгляді Вишгородського районного суду Київської області, та обізнаності про їх розгляд, ОСОБА_1 , який не заперечував укладення кредитного договору та порушення зобов`язань за ним, за умов розумної обачності та добросовісності у виконанні власних процесуальних обов`язків не міг не знати про розгляд справи № 363/6242/24.

Будь-яких інших причин неявки у судове засідання та/або неповідомлення про причини неявки, неподання відзиву на позовну заяву, крім як неналежного повідомлення про судовий розгляд, у заяві ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення не зазначено.

Оскільки доводи ОСОБА_1 про неналежне повідомлення його про судовий розгляд не знайшли свого підтвердження, а інші причини неявки у судове засідання та неподання відзиву на позову заяву відсутні, то судом встановлено відсутність однієї з обов`язкових умов для скасування заочного рішення, що передбачена ч. 1 ст. 288 ЦПК України.

Заперечення ОСОБА_1 щодо суті позовних вимог, зокрема, наявність правового статусу військовослужбовця, має істотне значення для ухвалення правильного рішення, оскільки ці обставини не були відомі суду під час проведення судового розгляду.

Однак, у будь-якому випадку наявність лише істотних доказів для ухвалення правильного рішення по справі не може бути підставою для скасування заочного рішення, якщо відсутні поважні причини неявки у судове засідання та неподання відзиву на позовну заяву, оскільки приписами ч. 1 ст. 288 ЦПК України визначено саме таке кумулятивне поєднання цих двох умов.

Вищевикладене узгоджується з запровадженою новою редакцією ЦПК моделлю судового процесу, яка побудована на засадах змагальності, диспозитивності. Учасники справи вільні у використанні власних процесуальних прав та виконанні процесуальних обов`язків, а тому не використання процесуальних прав без поважних причин (неявка у судове засідання та не подання відзиву) тягне за собою відповідні процесуальні наслідки.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення суду, а відповідно заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 128, 280-289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10.03.2025 року у справі № 363/6242/24 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Рукас