ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2025 року

м. Харків

справа № 639/6612/24

провадження № 22-ц/818/1333/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 листопада 2024 року, постановлене під головуванням судді Єрмоленко В.Б., -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 20000,00 грн., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 20000,00 грн., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 20000,00 грн., починаючи з 01.02.2023 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в твердій грошовій сумі в розмірі 15000,00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону, починаючи з 07 жовтня 2024 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 листопада 2024 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітній дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі по 1598,00 грн. на кожну, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1281,50 грн., щомісячно, починаючи з 07 жовтня 2024 року та до досягнення дітьми повноліття.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що судом першої інстанції помилково враховано при ухваленні оскаржуваного рішення, що відповідач за інформацією позивача, працездатний, працює неофіційно, має у власності квартиру та транспортний засіб, протягом 2023-2024 року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, не має на утриманні інших дітей та непрацездатних членів сім`ї, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. При визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції помилково не врахував фінансову можливість відповідача, відсутність доходів, крім соціальних виплат допомоги на проживання внутрішньо-переміщеним особам та наявність на утриманні непрацездатної матері, ОСОБА_6 , яка за станом здоров`я потребує постійного лікування та матеріальної допомоги відповідача.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 , за інформацією позивача, працездатний, працює неофіційно, має у власності квартиру та транспортний засіб, протягом 2023-2024 р. неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не має на утриманні інших дітей та непрацездатних членів сім`ї. Позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами платоспроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 60000,00 грн., не надано даних щодо матеріального становища відповідача, а також необхідності надання утримання дітей одним з батьків саме у такому розмірі. Відповідачем не надано жодних документів, які б підтверджували його дохід, а також неспроможності сплати аліментів у визначеному позивачем розмірі, посилаючись тільки на його необґрунтованість.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 28 січня 2023 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с. 8).

Сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 5,6,7).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 липня 2024 року по справі № 639/393/24 шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано (а.с. 9-12).

Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні.

Як на підставу позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_1 посилалась на те, що відповідач не цікавиться дітьми з моменту, коли вони приїхали до Польщі, а саме з 06 березня 2022 року. Перебуваючи у Польщі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 відвідують садки, школи, відвідують гуртки, послуги яких сплачує виключно мати ОСОБА_1 . Продукти харчування, ліки, одяг, оренду житла для проживання у Польщі сплачує виключно ОСОБА_1 , тобто діти перебувають виключно на утриманні позивача, жодної матеріальної допомоги відповідач не надає. Вказує, що відповідач має стабільний дохід, працює неофіційно, не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних членів родини, має на праві власності нерухоме майно та транспортний засіб. У зв`язку з цим, вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 20000,00 грн. на кожну дитину щомісячно.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка,дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідач є працездатною особою.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 81).

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 76).

ОСОБА_6 є пенсіонеркою за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_3 (а.с. 77).

Сума пенсії ОСОБА_6 за період з 01.01.2022 року по 31.12.2024 року складає 222798,56 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 7841 1883 4686 2813, видана відділом обслуговування громадян № 18 Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (а.с. 82).

ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року отримував доходи соціальні виплати з відповідних бюджетів та додаткове благо, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 02.12.2024 року (а.с. 75).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частково визнаючи позовні вимоги, відповідач посилався на те, що він не має фінансової можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному оскаржуваним рішенням, не має доходу, крім соціальних виплат допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та має на утриманні непрацездатну матір, ІНФОРМАЦІЯ_7 . Тому, враховуючи баланс інтересів дітей та фінансові можливості батька, погоджується сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме: на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1598,00 грн. на кожну та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1281,50 грн.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в твердій грошовій сумі в розмірі 15000,00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону, починаючи з 07 жовтня 2024 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідач є чоловіком працездатного віку. Даних про наявність хвороб або інвалідності, що перешкоджають його працевлаштуванню, матеріали справи не містять.

Ті обставини, що відповідач офіційно не працевлаштований, не є підставою для визначення розміру аліментів на дітей у мінімальному розмірі.

Прийняття такої позиції судом суперечить інтересам дітей.

Належних та допустимих доказів того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному судом розмірі, відповідачем суду не надано.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і, в силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова