ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м.Суми

Справа №591/6454/18

Номер провадження 22-ц/816/114/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Сумська міська державна нотаріальна контора Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2024 року у складі судді Сидоренко А.П., ухвалене у м.Суми, повне рішення виготовлене 24.03.2024 року,

в с т а н о в и в :

26 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Сумська міська державна нотаріальна контора Сумської області про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності на 1/2 частку квартири, визнання свідоцтва про право власності за заповітом недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що її мати ОСОБА_3 була членом житлово-будівельного кооперативу і їй була надана в користування двокімнатна кооперативна квартира АДРЕСА_1 на склад сім`ї із двох осіб, тобто матері і позивачці.

14 листопада 1988 року ОСОБА_3 був внесений перший платіж у сумі 2800 рублів. Залишок коштів у сумі - 5704 рублів 17 копійок було сплачено поквартально у повному обсязі до 13 березня 1992 року.

Всього за період з 14 листопада 1988 року по 13 березня 1992 року за двокімнатну кооперативну квартиру АДРЕСА_1 , сплачені кошти у сумі 8504 рублів 17 копійок.

13 червня 2008 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 на двокімнатну кооперативну квартиру АДРЕСА_1 .

Під час внесення коштів за кооперативну квартиру ОСОБА_3 працювала у Сумському дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) № 1 «Ромашка» м. Суми і заробітна плата її становила від 70 рублів до 112 рублів відповідно до довідки від 23 квітня 2018 року виданої у зазначеному закладі. У матері не було коштів для оплати кооперативної квартири, тому, в основному вона була придбана за рахунок аліментів, які були сплачені батьком позивачки ОСОБА_4 на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку.

За час сплати пайових внесків розмір отриманих аліментів майже втричі перевищував дохід її матері, а саме за період 1988 - 1990 роки сума аліментів становила 5444 рублі 39 копійок (1844,07 + 2044,11 + 1561,21), а розмір заробітної плати за цей період не перевищував від 70-112 руб., тобто за три роки мати отримала не більш ніж 2528 руб. 60 коп. (898,67 + 1095,75 + 534,18).

Отримання ОСОБА_3 аліментів надало їй можливість придбати двокімнатну кооперативну квартиру, так як іншого доходу в неї не було, тому позивачка вважає, що вона набула право власності на спірну квартиру нарівні із матір`ю ОСОБА_3 , так як майже всі внески за кооперативну квартиру були сплачені за рахунок отриманих аліментів.

Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати спільною сумісною власністю членів сім`ї члена житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 двокімнатну кооперативну квартиру АДРЕСА_1 вартістю 395900 грн.; визнати частково недійсним свідоцтво серія НОМЕР_1 від 13 червня 2008 року видане на ім`я ОСОБА_3 про право власності на нерухоме майно двокімнатну кооперативну квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку двокімнатної кооперативної квартири АДРЕСА_1 , вартістю 197950 грн.; визнати свідоцтво про право власності за заповітом видане на ім`я ОСОБА_5 від 15 грудня 2015 року зареєстровано в реєстрі за № 3-1883 частково недійсним.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути понесені нею судові витрати.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що набула право власності на спірну квартиру нарівні з матір`ю ОСОБА_3 , оскільки майже всі внески за кооперативну квартиру були сплачені за рахунок аліментів, які батько сплачував на її утримання.

Вказує, що судом зроблений невірний висновок із обставин справи, підтверджених доказами та порушені норми матеріального права, що призвело до ухвалення неправильного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Сергеєва С.А., не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (т. І а.с. 16, 44).

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали шлюб 23 травня1997 року, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського міськвиконкому за актовим записом № 516; прізвище дружини після одруження ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (т. І а.с.17, 45).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів від 20 квітня 1990 року № 75, затверджено рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу № 86 від 03 квітня 1990 року № 12 про надання членам кооперативу окремих квартир у будинку АДРЕСА_2 (т. І а.с.19).

Згідно копії архівного витягу від 23 квітня 2018 року № Пм-43 до списку членів ЖБК -86 квартирного будинку по АДРЕСА_3 ОСОБА_3 була надана в користування двокімнатна кооперативна квартира АДРЕСА_1 на склад сім`ї із двох осіб (т. І а.с.20).

З довідки Житлово-будівельного кооперативу № 86 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є членом житлово-будівельного кооперативу № 86, їй належала двокімнатна кооперативна квартира АДРЕСА_1 . Перший внесок ОСОБА_3 сплачено 14 листопада 1988 року у сумі - 2 800 рублів. Залишок коштів у сумі - 5 704 рублів 17 копійок сплачено у повному обсязі 13 березня 1992 року.

За період з 14 листопада 1988 року по 13 березня 1992 року за двокімнатну кооперативну квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 сплачені кошти у сумі - 8 504 рублі 17 копійок (т. І а.с.21).

З копії свідоцтва про право власності від 13 червня 2008 року вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 червня 2000 року № 295, квартира ЖБК №86 за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (т. І а.с.22).

На запит адвоката Сукач Л.С., Сумський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №1 «Ромашка» м. Суми, Сумської області надав інформацію щодо заробітної плати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка працювала в закладі з 27 вересня 1984 року по 02 липня 1990 року та за вказаний період отримала заробітну плату в розмірі 5691,01 (т. І а.с.23).

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 16 жовтня 1983 року у справі №2-177/1983 з ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь її матері ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (т. І а.с.24-25).

Згідно архівної довідки від 11 вересня 2018 року № ЗТФ-39/438 вбачається, що в документах архіву Заполярного транспортного філіалу фонду 31 (АТ «Норильський комбінат») маються відомості про стягнення аліментів із заробітної плати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За період з 1984 року по 1990 рік з ОСОБА_4 стягнуто аліментів: 1984 рік - 1916 руб. 16 коп.; 1985 рік - 1535 руб. 00 коп.; 1986 рік - 1854 руб. 80 коп.; 1987 рік - 2242 руб. 63 коп.; 1988 рік - 1844 руб. 07 коп.; 1989 рік - 2044 руб. 11 коп.; 1990 рік - 1561 руб 21 коп.(т. І, а.с.26-27, 52).

З копії трудової книжки ОСОБА_3 , 1957 року народження, вбачається, що в період з 21 червня 1990 року по 31 грудня 1990 року ОСОБА_3 працювала прибиральницею ЖЕК тресту «Сумихімбуд», у період з 02 січня 1991 року по 26 вересня 1996 року була переведена швейцаром, з 27 грудня 1996 року ОСОБА_3 перебувала на обліку у Центрі зайнятості населення (т. І а.с. 203-204).

З копії довідки ДЖПП «Будпобутсервіс» ВАТ «Сумбуд» вбачається, що ОСОБА_3 за період з 1990 року - 1995 років отримала заробітної плати в розмірі 227, 30880 грн.(двісті двадцять сім цілих тридцять тисяч вісімсот вісімдесят стотисячних гривень) (т. І а.с.205).

З копії архівної довідки від 24 грудня 2021 року № НК/3350 вбачається, що в документах фонду № 110 особових справ АТ «Норильський комбінат» і в документах по особовому складу фонду 377 Підприємства механізації виробництва АТ «Норильський комбінат» маються відомості про утримання аліментів із заробітної плати на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 04 березня 1991 року по 01 липня 1991 року; фактична сума заробітку в рублях: червень 655,00 руб., липень 583,61 руб. (т. І, а.с.219).

З копії архівної довідки від 24 грудня 2021 року № НК/3351 вбачається, що в документах фонду № 8 Управління будівництва АТ «Норильський комбінат» маються відомості про утримання аліментів із заробітної плати на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за період з 10 липня 1992 року по 02 липня 1993 року; фактична сума заробітку в рублях: вересень 9429,40 руб., жовтень 4194,61 руб., листопад -5304,68 руб., грудень 7528,85 руб. (т. І а.с.220).

З копії архівної довідки від 29 вересня 2005 року № 1249 вбачається, що в довідках архівного фонду кооперативу «Білі ночі» в особових рахунках по нарахуванню заробітної плати значиться ОСОБА_4 , 1950 року народження, на посаді машиніста крану, його заробіток складав у червні 10000,00 руб, у липні -1000,00 руб. (т. І а.с.221).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т. І а.с.28).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 є ОСОБА_5 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з квартири за адресою: АДРЕСА_4 (т. І а.с.31).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_10 про виселення з житлового приміщення та по зустрічному позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , 3-ї особи: Перша Сумська державна нотаріальна контора Сумської області про визнання заповіту і свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними, позов ОСОБА_5 задоволено.

Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_11 з житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 . В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю (т. ІІ а.с.55-57).

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 27 грудня 2017 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня 2017 року у справі № 591/8585/15-ц залишено без змін (т. ІІ а.с. 58-59).

Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 591/8585/15-ц залучено до участі у справі ОСОБА_2 як правонаступника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відмовлено у залученні до участі у справі ОСОБА_2 як правонаступника позивача за первісним позовом ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_10 про виселення з житлового приміщення; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа Перша Сумська державна нотаріальна контора Сумської області, про визнання заповіту і свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними.

Касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_10 залишено без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду міста Суми від 11 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 27 грудня 2017 року залишено без змін (т. ІІ а.с.60-65).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т. І а.с. 91).

20 травня 2019 року ОСОБА_5 зробив заповіт, за яким все своє майно заповідав ОСОБА_2 , що підтверджується копією заповіту від 20 травня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Скоробагатько Н.Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 762 (т. І а.с.136).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності належними доказами, що пайові внески до кооперативу за спірну квартиру були сплачені матір`ю позивачки саме за рахунок аліментів, які сплачував батько на її утримання. Крім того, норми діючого на момент виниклих правовідносин законодавства не передбачали можливості набуття у спільну сумісну власність члену житлово-будівельного кооперативу за рахунок сплати аліментів на утримання дитини.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, вірно визначився з юридичною природою спірних правовідносин та застосував до них відповідні норми права.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 Постанови Верховної Ради Української РСР «Про введення в дію Закону України «Про власність» від 26 березня 1991 року, положення статті 15 Закону України «Про власність» застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

За нормами ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

Отже за змістом частини першої статті 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї, яким ця квартира надана, внаслідок їх спільної праці.

За ст. 141 ЖК України особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, надається окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім`ї, суми її пайового внеску і граничного розміру жилої площі, передбачуваного Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу.

Заселення квартир у будинку житлово-будівельного кооперативу провадиться за ордерами, що видаються виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Відмову у видачі ордера може бути оскаржено в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 145 ЖК України та п. 54 Примірного статуту члени сім`ї, які проживають разом з членом житлово-будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. Такого ж права набувають особи, які вселилися в жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу як члени сім`ї, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно п.7 Примірного статуту громадяни приймаються до членів житлово-будівельного кооперативу після досягнення ними вісімнадцятирічного віку, а ті, що одружилися або влаштувалися на роботу в передбачених законом випадках до досягнення зазначеного віку, - відповідно з часу одруження або влаштування на роботу.

За п. 27 Примірного статуту особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, надається в безстрокове користування окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім`ї, суми її пайового внеску та граничного розміру жилої площі, передбаченого пунктом 28 цього Примірного статуту.

Проаналізувавши вищезазначені положення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що норми діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства не передбачали можливості набуття у спільну сумісну власність члену житлово-будівельного кооперативу за рахунок сплати аліментів на утримання дитини, оскільки за ст. 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї, яким ця квартира надана, внаслідок їх спільної праці.

Крім того, суд зазначив, що не приймає до уваги посилання позивачки на ч. 1 ст. 175 СК України, згідно якої майно, набуте батьками і дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності, оскільки зазначена норма не була чинною на момент набуття ОСОБА_3 спірної квартири у власність як на момент внесення внесків у житлово-будівельний кооператив, що мало місце 13 березня 1992 року, так і на дату постановлення рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 червня 2000 року.

З наданих позивачкою доказів судом встановлено, що ОСОБА_3 перший внесок у житлово-будівельний кооператив № 86 сплачено 14 листопада 1988 року у сумі 2800 рублів, а залишок коштів у сумі 5704 рублів 17 коп. сплачено у повному обсязі 13 березня 1992 року (т. І а.с. 49).

Доводи позивачки, про те, що пайові внески до кооперативу були сплачені її матір`ю саме за рахунок аліментів, які сплачував батько позивачки, не підтверджено належними доказами та не можуть бути підставою для визнання спільною сумісною власністю членів сім`ї житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 двокімнатної кооперативної квартири АДРЕСА_1 та визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку цієї квартири.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належно оцінив письмові докази, надав належну оцінку показам свідків та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, стосуються переоцінки письмових доказів і обставин справи, не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 21 березня 2025 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов