Справа № 361/303/24
Провадження № 2/361/2509/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Броварська міська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2024 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом в якому просила суд скасувати арешт на 1/4 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 5510527 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 18.08.2007 року за № 5510527, про арешт вказаної 1/4 частки квартири.

Свій позов обґрунтовувала тим, що вона, ОСОБА_1 є рідною сестрою - ОСОБА_2 .

Її сестра - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла, у зв`язку з чим відкрилась спадщина. Після смерті її сестри, вона вступила у спадщину, яка відкрилась.

Позивач зазначає, що на імя ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження, на підставі постанови серії АА 821724 від 10.08.2007 року, виданою ВДВС Броварського МРУЮ, державним виконавцем Баклан О.М., через заборгованість по комунальним послугам.

У зв`язку з відкритим виконавчим провадженням, державним реєстратором Броварської міської державної нотаріальної контори, було накладено арешт на нерухоме майно, а саме на частки квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із знаходженням 1/4 частки квартири під арештом позивач позбавлена можливості переоформити частку в порядку спадкування квартиру на своє імя.

Виконавче провадження, в межах якого було винесено постанову про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 , знищено за строком давності, постанова про відкриття виконавчого провадження, постанова про накладення арешту та будь-які інші документи цього виконавчого провадження не збереглися.

В свою чергу, позивач зазначила, що в неї наявна довідка від ?Броваритеплоенергія? про те, що заборгованість по комунальним послугам відсутні.

15 січня 2024 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03 червня 2024 року.

В судове засідання позивач та представник позивача, будучи належним чином повідомленими, не з`явились, представник позивача подала до суду клопотання, в якому просила проводити розгляд справи у їх відсутність, позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача - Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ), будучи належним чином повідомленим, в судовое засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи - Броварської міської державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомленою, в судовое засідання не з`явилась,подала до суду лист, в якому просила проводити розгляд справи у у їх відсутність.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі, відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), актовий запис №1198. Батьками ОСОБА_2 зазначено: батько ОСОБА_3 , мама ОСОБА_4 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 2 від 30.09.2023 року.

16 грудня 2021 року Броварською міською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 700/2021 щодо майна померлої ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67823899 від 16.12.2021 року.

Згідно довідки № 1.12.3-15/15981 від 21.12.2021 року Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування ?Прозорий офіс? виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, ОСОБА_2 була зареєстрована за місцем проживання станом на 09.07.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.06.2022 року, постановою серії АА № 821724 від 10.08.2007 року, виданою ВДВС Броварського МРУЮ, державним виконавцем Баклан О.М., накладено арешт на майно боржника та оголошена заборона на його відчуження, реєстраційний номер обтяження №5510527, а саме на частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_5 .

Із постанови серії АА № 821724 від 10.08.2007 року, виданою ВДВС Броварського МРУЮ, державним виконавцем Баклан О.М., вбачається, що арешт на частку квартири в АДРЕСА_1 був накладений на підставі в/л № 2-3287 виданого 27 грудня 2006 року Броварським міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_5 боргу в сумі 649 грн. 47 коп.

Із Витягу з Державного реєстру речових прав від 10.08.2023 року вбачається, що за рішенням державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, серія та номер: 34711545, виданий 30.06.2023 року, видавник державний виконавець Броварського ВДВС Лобко О.В. накладений арешт нерухомого майна ОСОБА_6 .

Згідно довідки № 153 від 10.04.2023 року ? ОСОБА_7 станом на 01.04.2023 року заборгованості немає.

Відповідно до листа № 56781 від 23.08.2023 року Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ), згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_2 на примусовому виконанні в Броварському відділі державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 30.08.2023 не перебуває. Виконавче провадження, яке перебувало на виконанні у відділ знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання виконавчих документів, строк зберігання яких становить три роки. Отже, підстав для винесення постанови про зняття арешту з майна, станом на 30.08.2023 року відсутні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно п.1, 2 ч.1 ст. 3 ЗУ Про виконавче провадження підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України ; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно ст. 10 ЗУ Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно ч.1, 2, 3 ст. 56 ЗУ Про виконавче провадження арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У вказаній нормі наведений перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У матеріалах справи відсутні належні, достатні та достовірні докази того, що позивач є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 , що у визначений законом строк вона зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, і що у зв`язку із існуючим арештом на частку нерухомого майна вона не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, зазначаючи про те, що позивач є сестрою ОСОБА_2 будь яких підтверджуючих доказів про це не надала (копію свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_1 , свідоцтво про шлюб батьків).

Відповідно ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вони необґрунтовані та не підтверджені відповідними доказами.

Керуючись ст. ст. 76 80, 259, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Броварська міська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.