Справа № 361/6485/24
Провадження № 2/361/4367/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КФ.ЮА до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю КФ.ЮА звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість згідно із Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 06 від 27.02.2020 року у розмірі 24652 грн. 83 коп., з яких: 5000 грн. тіло кредиту; 18750 грн. проценти поза межами строку дії договору; 902 грн. 83 коп. інфляційне збільшення та судові витрати у розмірі 3028 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 27.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю КФ.ЮА та ОСОБА_1 укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 06, на виконання умов якого позивачем було передано відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 гривень. ТзОВ КФ.ЮА виконало свою частину умов кредитного договору у повному обсязі. Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 порушила взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у неї виникла перед позивачем заборгованість в загальному розмірі 24652, 83 гривень, з яких: тіло кредиту 5000 гривень; інфляційне збільшення 902, 83 гривень (за період з 28.03.2020 - 23.02.2022 роки); відсотки поза межами строк дії договору 18750 грн. (за період з 28.03.2020 - 24.08.2020 роки). Представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ КФ.ЮА 24652,83 гривень заборгованості за договором позики та судові витрати по справі.

04 липня 2024 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 25 листопада 2024 року.

Будучи належним чином повідомленим, представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомлені.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 06 лютого 2025 року позовні вимоги визнала частково, не заперечує повернути борг, щодо стягнення із неї відсотків заперечувала.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини справи та виниклі парвовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.02.2020 року між ТзОВ КФ.ЮА та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 06.

Відповідно до положень п.3.1 Договору, позивач на умовах договору та правил надає клієнту грошові кошти у сумі, визначеній п.5 договору, а клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п.5.3 даного договору. Кредит надається позичальнику на визначені ним особисті цілі.

Згідно з п.5 Договору, загальний розмір кредиту становить 5000 гривень.

Відповідно до п.4.3 Договору, клієнт зобов`язаний погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії договору, зазначеного у розділі 5 цього договору.

Згідно з п.п.5 розділу 5 та пункту 8 Договору заборгованість має бути сплачено до 27.03.2020 року.

Відповідно до п.п.11 та 12 розділу 5 Договору, базова процентна ставка становить 1% (в день). Процентна ставка за кожен день у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,50% (в день).

Таким чином, у разі неповернення позики у визначені договором строк, позивач має право стягнути заборгованість з урахуванням відсотків (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Під час укладення вищевказаного договору позики, відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання позивачем коштів відповідачу у позику.

27.02.2020 року на виконання умов договору позивачем було передано відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 гривень, що підтверджується актом про видачу грошових коштів від 27.02.2020 року.

Таким чином, ТОВ КФ.ЮФ у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши відповідачу грошові кошти.

Згідно з картки обліку виконання договору №06 від 27.02.2020, станом на 17.06.2024 заборгованість за договором складає 24652, 83 грн., з яких: тіло кредиту 5000 гривень; інфляційне збільшення 902, 83 гривень (за період з 28.03.2020 - 23.02.2022 роки); відсотки 18750 гривень (за період з 28.03.2020 - 24.08.2020 роки) (а.с.9).

Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 5000 грн., строк на який надається кредит позичальнику становить 30 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту 27.03.2020.

Відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за договором про надання позики за фінансовим кредитом щодо повернення кредиту, процентів за користування ним, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача.

Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд вказує, що за розрахунком заборгованості ТОВ КФ.ЮА за договором №06 вбачається, що відповідач має борг станом на 17.06.2024 в сумі 24652, 83 грн., який складається з: тіло кредиту 5000 гривень; інфляційне збільшення 902, 83 гривень (за період з 28.03.2020 - 23.02.2022 роки); відсотки 18750 гривень (за період з 28.03.2020 - 24.08.2020 роки).

Суд звертає увагу на те, що згідно положень договору № 06 процентна ставка становить 1,00 % на день в межах строку кредитування, оскільки строк дії договору кредиту з 27.02.2020 по 27.03.2020 (30 днів). Позивач просив стягнути проценти в розмірі 18750 грн. за період з 28.03.2020 року.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року по справі № 912/1120/16.

Таким чином, якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема, настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним.

Так само якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України.

Суд зазначає, що у договорі №06 від 27.02.2020 наявна інформація про умови кредитування, зокрема порядок та умови надання кредиту, періодичність внесків, строк дії договору, процентна ставка за користування кредитом та порядок повернення кредиту.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що умови вказаного договору є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору, зазначений договір недійсним не визнано, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню позичальника, було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними.

За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що із ОСОБА_1 на користь ТОВ КФ.ЮА підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №06 від 27.02.2020 року в сумі саме 5902 грн. 83 коп., з яких: тіло кредиту 5000 гривень; інфляційне збільшення 902, 83 гривень (за період з 28.03.2020 - 23.02.2022 роки).

Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати ТОВ КФ.ЮА зі сплати судового збору відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, що дорівнює 725, 21 грн. (3028 х 5902, 83 / 24652, 83).

Керуючись ст.ст. 76-83, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю КФ.ЮА. заборгованості за кредитним договором в розмірі 5902 грн. 83 коп., судові витрати в розмірі 725 грн. 21 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.