Справа № 644/1496/25
Провадження № 2-з/643/24/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Афанасьєва В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 644/1496/25 за позовом ОСОБА_1 до Державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козелко Тетяни Михайлівни про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду м. Харкова із позовом до Державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козелко Т.М. у якому просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.02.2025, винесену Державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козелко Т.М.

Одночасно позивач звернулася з заявою про забезпечення позову в якому просить:

-Заборонити Державному нотаріусу Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козелко Т.М. вчиняти дії з видачі свідоцтв про право на спадщину після ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині майна, вказаного в заповіті, складеного від імені ОСОБА_2 , який зареєстровано в реєстрі 14.10.2004 за № 2072.

-Заборонити будь-кому вчиняти дії щодо проведення державної реєстрації чи внесення будь-якій змін до записів у державних реєстрах щодо прав ОСОБА_2 на майно, вказане в заповіті, складеному від його імені, який зареєстровано в реєстрі 14.10.2004 за №2027.

В обґрунтування заяви зазначено, що подана позовна обґрунтована посиланням на неприйняття спадкоємцем за заповітом спадщини в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відмова державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії перешкоджає позивачу, як спадкоємцю за законом першої черги після смерті батька, реалізувати свої права на отримання спадщини за законом. В оскаржуваній постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус повідомив, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру буде видано спадкоємцю за заповітом. Отже, відповідач повідомив, що має намір видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

На переконання заявника, вважає, що невжиття заходів по забезпеченню позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, встановив наступне.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Враховуючи предмет спору, а також те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, та те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення, суд вважає, що у даному випадку необхідним та співмірним видом забезпечення позову буде заборона вчиняти певні дії.

Отже, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Підстав для зустрічного забезпечення судом не встановлено.

Отже, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149 153, 260, 353 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Встановити заходи забезпечення позову шляхом:

- Заборонити Державному нотаріусу Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козелко Тетяні Михайлівні вчиняти дії з видачі свідоцтв про право на спадщину після ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині майна, вказаного в заповіті, складеного від імені Владислава Петровича, який зареєстровано в реєстрі 14.10.2004 за № 2072.

-Заборонити будь-кому вчиняти дії щодо проведення державної реєстрації чи внесення будь-якій змін до записів у державних реєстрах щодо прав ОСОБА_2 на майно, вказане в заповіті, складеному від його імені, який зареєстровано в реєстрі 14.10.2004 за №2027.

Копію ухвали направити учасникам провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили.

Ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.О. Афанасьєв