Справа № 372/6857/24
Провадження № 2-з-18/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Обухів

Суддя Обухівського районного суду Київської області Рабчун Р.О., розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шульги Андрія В`ячеславовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, ТОВ «СІСТЕМБУД», ОСОБА_2 , треті особи ТОВ «ВАКСЕНС ПРОД», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Падалка Р. О. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, та скасування рішень про державну реєстрацію права власності на такі ділянки,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла вказана справа.

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шульги Андрія В`ячеславовича подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :03:025:0034, площею 0,2112 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231), яка на даний час перебуває у власності в ТОВ «СІСТЕМБУД», ; земельну ділянку з кадастровим номером :03:025:0035, площею 0,3253 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231), яка на даний час перебуває у власності в ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером :03:025:0038, площею 0,1206 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231), яка на даний час перебуває у власності в ТОВ «СІСТЕМБУД», ; земельну ділянку з кадастровим номером :03:025:0039, площею 0,139 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231, яка на даний час перебуває у власності в ТОВ «СІСТЕМБУД», .

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 04 серпня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіним Д.В. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 72448383 відносно ОСОБА_1 . В межах вказаного виконавчого провадження 21.11.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіним Д. В. було подано заявки на реалізацію арештованого майна відносно всіх вищенаведених земельних ділянок через систему державних закупівель України ProZorro (zakupki.prom.ua).

За результатом проведених 22.12.2023 року електронних торгів приватним виконавцем було реалізовано чотири земельні ділянки, на підтвердження чого до позову додані відповідні протоколи про результати земельних торгів.

В результаті торгів земельні ділянки з кадастровими номерами :03:025:0039, :03:025:0038 та :03:025:0034 були відчужені на користь ТОВ «СІСТЕМБУД», а земельна ділянка з кадастровим номером :03:025:0035 на користь ОСОБА_2 .

Та в результаті після спливу п`яти місяців з дня проведення спірних електронних торгів між приватним виконавцем Ляпіним Д. В. та ТОВ «СІСТЕМБУД» були укладені договори купівлі-продажу земельних ділянок від 25.04.2024 року, а саме: договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.04.2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р. О. за реєстровим № 2328 (земельна ділянка :03:025:0034); договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.04.2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р. О. за реєстровим № 2329 (земельна ділянка :03:025:0038); договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.04.2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р. О. за реєстровим № 2330 (земельна ділянка :03:025:0039);

На даний час такі земельні ділянки знаходяться у власності відповідачів, а саме: земельні ділянки з кадастровими номерами :03:025:0039, :03:025:0038 та :03:025:0034 знаходяться у власності ТОВ «СІСТЕМБУД», а земельна ділянка з кадастровим номером :03:025:0035 у власності ОСОБА_2 . Державна реєстрація земельних ділянок за вказаними особами оскаржується позивачем.

У судове засідання сторони не викликались, у відповідності до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України, згідно яких заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з її надходження без повідомлення учасників справи.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно положень ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (постанова Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №331/1255/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17).

Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22.

Тобто, необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову заявник просив суд застосувати такі види забезпечення позову як накладення арешту на нерухоме майно спірні земельні ділянки, належні відповідачам на праві власності.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що фактично заявник просить вжити заходи забезпечення позову з метою можливості повернення земельних ділянок, на його думку незаконно відчужених на користь відповідачів, забезпечення позову є необхідною мірою для гарантування виконання рішення суду в разі, якщо позивач отримає рішення суду на свою користь.

Загалом заява про забезпечення позову мотивована тим, що спірні земельні ділянки незаконно були передані відчужені на користь відповідачів.

Установивши, що між сторонами у справі виник спір щодо права власності на земельні ділянками, приходжу до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:025:0034, площею 0,2112 га :03:025:0035, площею 0,3253 га, :03:025:0038, площею 0,1206 га, :03:025:0039, площею 0,139 га є необхідним та співмірним із заявленими вимогами. Такий захід забезпечення позову забезпечить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача в разі задоволення позову, а невжиття такого заходу може істотно ускладнити виконання рішення суду й ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звертається до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір. При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 151, 153, 157, 260 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шульги Андрія В`ячеславовича про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову у справі № 372/6857/24 шляхом накладення арешту на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :03:025:0034, площею 0,2112 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231), яка перебуває у власності в ТОВ «СІСТЕМБУД», ;

-земельну ділянку з кадастровим номером :03:025:0035, площею 0,3253 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231), яка перебуває у власності в ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

-земельну ділянку з кадастровим номером :03:025:0038, площею 0,1206 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231), яка перебуває у власності в ТОВ «СІСТЕМБУД», ;

-земельну ділянку з кадастровим номером :03:025:0039, площею 0,139 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231, яка перебуває у власності в ТОВ «СІСТЕМБУД», .

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «СІСТЕМБУД», , вул. Басейна, буд. 6 Київ, 01024).

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Копію ухвали направити сторонам для відома, Обухівському відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Р.О. Рабчун