єдиний унікальний номер справи 546/1295/24
номер провадження 2/546/144/25
20 березня 2025 року м. Решетилівка
Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретарки судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 10.05.2011 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, стягнення переплати зі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей,-
У грудні 2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, 28 грудня 2002 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований відділом РАЦС Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області, від якого мають доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 10 травня 2011 року на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частки всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.03.2011 і до досягнення дітьми повноліття. 13 грудня 2011 року рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області шлюб був розірваний. Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківський прав, скасування рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей та залишення на виховання батька неповнолітніх дочок, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Решетилівської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування; ІНФОРМАЦІЯ_4 було задоволено частково: позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та залишено неповнолітніх доньок до досягнення ними повноліття на виховані батька ОСОБА_1 . Позивач вважає, що за таких обставин рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 10 травня 2011 року про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей підлягає скасуванню.
Крім того, позивач зазначив, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на час навчання у державному навчальному закладі «Решетилівський професійний аграрний ліцей імені І.Г. Боровенського» з 1 вересня 2024 року на 1 курсі денного відділення, проживає у гуртожитку ДНЗ «Решетилівський професійний аграрний ліцей імені І.Г. Боровенського» без реєстрації. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час навчання у «Професійно технічному училищі №31 у м. Полтаві» проживає у гуртожитку вказаного навчального закладу. Станом на даний час відповідачка жодним чином добровільно не допомагає своїм неповнолітнім дітям. Позивач повністю утримує своїх неповнолітніх дітей. За таких обставин позивач вважає, що за необхідне стягнути з відповідачки на його користь 1/3 частки всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини.
Ухвалою судді від 24 грудня 2024 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 23 січня 2025 року.
У зв`язку із неповідомленням відповідачки про час, дату та місце проведення судового засідання розгляд справи було відкладено на 24 лютого 2025 року та на 25 березня 2025 року.
У судове засідання 20 березня 2025 року позивач не з`явився, до суду надіслав заяву про проведення судового засідання за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 40).
Відповідачка у судове засідання 20 березня 2025 року не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином (а. с. 39).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зважаючи на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом установлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 9).
Також відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , сторони по справі є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 10).
Заочним рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 10 травня 2011 року позов ОСОБА_2 було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частки всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 березня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття(а. с. 11).
Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківський прав, скасування рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей та залишення на виховання батька неповнолітніх дочок, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Решетилівської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування; ІНФОРМАЦІЯ_4 було задоволено частково: позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьківських прав стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; неповнолітніх доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вирішено залишити до досягнення ними повноліття на виховані батька ОСОБА_1 (а. с. 12 19).

Згідно довідки за підписом директора державного навчального закладу «Решетилівський професійний аграрний ліцей імені І.Г. Боровенського» Спільної Н.П. від 29.11.2024 №747 ОСОБА_5 , дійсно навчається в державному навчальному закладі «Решетилівський професійний аграрний ліцей імені І.Г. Боровенського» з 1 вересня 2024 року на 1 курсі денного відділення та проживає у гуртожитку ДНЗ «Решетилівський професійний аграрний ліцей імені І.Г. Боровенського» без реєстрації (а. с. 21).

Відповідно до довідки за підписом в.о. директора ПТУ №31 Білай Д.В. від 02.12.2024 №171, ОСОБА_3 дійсно навчається в ПТУ №31 3 01 вересня 2023 року по 30 червня 2025 року (а. с. 22).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, з позивача на користь відповідачки за судовим рішенням від 10 травня 2011 року стягувалися аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

Заочне рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 10 травня 2011 року набрало законної сили 21 травня 2011 року, про що свідчить відмітка на даному рішенні суду (звор. а. с. 11).

За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Однією із позовних вимог позивача є скасування рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 10 травня 2011 року (справа №2-147/11) про стягнення із нього аліментів з підстав проживання неповнолітніх дітей з 2022 року з ним.

Щодо даної позовної вимоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 24 ЦПК України апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Згідно положень частини 1 статті 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Тобто законодавець встановив повноваження саме суду апеляційної інстанції скасовувати рішення суду першої інстанції. У свою чергу такими повноваженнями суд першої інстанції не наділений.

З огляду на викладене, дана позовна вимога про скасування рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 10 травня 2011 рокудо задоволення не підлягає.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд зазначає наступне.

У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

За правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі, у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку, має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому не можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо спліти цих платежів, зокрема й виключення з акту про народження дитини відомостей про походження дитини від певної особи.

Наведене відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 15 травня 2019 року, справа № 511/219/18.

У свою чергу позивачем вимоги про припинення обов`язку зі сплати аліментів заявлено не було, а вимога про скасування рішення суду з підстав проживання неповнолітніх дітей з позивачем не є належним способом захисту.

За таких обставин, коли існує рішення суду, яким стягуються аліменти з позивача, яке набрало законної сили та не скасоване у визначеному законом порядку, вимоги про припинення стягнення аліментів позивачем не заявлено, то дана вимога позивача є передчасною, оскільки у разі задоволення позову в цій частині обов`язок по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей матиме як їх батько, так і мати, що відповідно призведе до правової невизначеності на стадії виконання рішень суду.

У той же час суд уважає, що позовна вимога про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 переплати зі сплати аліментів в розмірі 13195,75 грн підлягає задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Як вбачається з рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2024 року, яке набрало законної сили 28 листопада 2024 року, відповідачка ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав, а неповнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було вирішено залишити до досягнення ними повноліття на виховані батька ОСОБА_1 .

Ураховуючи дані обставини та те, що відповідно до довідки Решетилівського відділу державної виконавчої служби Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.12.2024 №16192 заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.12.2024 відсутня, а переплата становить 13195, 75 коп., то указані кошти слід стягнути з відповідачки на користь позивача ОСОБА_1 .

З огляду на вищезазначене, позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Щодо судових витрат

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем при зверненні до суду було заявлено одну вимогу немайнового характеру (скасування рішення суду) та дві вимоги майнового характеру (про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та про стягнення переплати зі сплати аліментів).

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 3028, 00 грн.

Таким чином судовий збір за подання позовної заяви ОСОБА_1 становить 3633,60 грн (1211,20 + 1211,20 + 1211,20).

Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Тобто, судовий збір у даному випадку сплачується позивачем лише за дві позовні вимоги та становить 2422,40 грн.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак ураховуючи те, що позов задовольняється лише у частині стягнення переплати по сплаті аліментів, а у іншій частині позов до задоволення не підлягає, з огляду на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Сплачений позивачем судовий збір за немайнову вимогу про скасування рішення суду у розмірі 1211,20 грн покласти на позивача, а судовий збір за вимогу про стягнення аліментів віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 141, 180, 181, 183, 192, 197 СК України, ст. 12, 13, 141, 142, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 10.05.2011 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, стягнення переплати зі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 переплату зі сплати аліментів по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №2-147/11, виданого 30.05.2011 Решетилівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частки всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 березня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття у сумі 13195 (тринадцять тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

У іншій частині позову відмовити.

Сплачений позивачем ОСОБА_1 судовий збір за вимогу про скасування рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 10 травня 2011 року у розмірі 1211,20 грн покласти на позивача.

Судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів віднести на рахунок держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, учасники мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідачка ОСОБА_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя Ю.В. Зіненко