УХВАЛА

19 березня 2025 року

м. Київ

справа № 144/691/23

провадження № 61-2881ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу приватного підприємства «Антарис-Агро» на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 24 січня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Антарис-Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Теплицька селищна рада Гайсинського району Вінницької області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом приватного підприємства «Антарис-Агро» до ОСОБА_1 , Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про визнання недійсним рішення сільської ради про затвердження проекту землеустрою та передачу у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства,

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2025 року Іващенко В. М., який діє у порядку самопредставництва ПП «Антарис-Агро», через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 24 січня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 травня 2024 року у зазначеній вище справі.

Касаційна скарга містила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що заявник звертався до Верховного Суду із касаційними скаргами, проте ухвалами Верховного Суду від 17 липня 2024 року та 03 лютого 2025 року касаційні скарги повернуто. Заявник зазначає, що вчасно подавати процесуальні документи йому заважало відключення електроенергії.

Ухвалою Верховного Суду від 10 березня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено заявнику строк для усунення її недоліків, а саме заявнику слід направити на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із наведеними причинами пропуску такого строку та доказами на їх підтвердження.

18 березня 2025 року від Іващенка В. М., який діє у порядку самопредставництва ПП «Антарис-Агро», до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, а саме заява про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що заявник звертався до Верховного Суду із касаційними скаргами, проте ухвалами Верховного Суду від 17 липня 2024 року та 03 лютого 2025 року касаційні скарги повернуто. Заявник зазначає, що вчасно подавати процесуальні документи йому заважало відключення електроенергії та військові дії в країні.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Вінницького апеляційного суду прийнято 22 травня 2024 року та забезпечено надання загального доступу 27 травня 2024 року.

Згідно із частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Тобто відлік строку на касаційне оскарження процесуальний закон визначає таким чином: протягом тридцяти днів з дня його проголошення або протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Положеннями частини другої статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини у рішеннях від 09 листопада 2004 року в справі «Науменко проти України», від 18 січня 2005 року в справі «Полтораченко проти України» та від 08 листопада 2005 року в справі «Тімотієвич проти України».

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

За приписами статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр). Реєстр - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі (стаття 3 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд установив, що 20 червня 2024 року заявник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати зазначені судові рішення та спрямувати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

17 липня 2024 року Верховний Суд постановив ухвалу, згідно з якою повернув касаційну скаргу заявнику (провадження № 61-9015ск24).

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалу Верховного Суду постановлено 17 липня 2024 року та забезпечено надання загального доступу 18 липня 2024 року.

В матеріалах касаційного провадження № 61-9015ск24 міститься повідомлення про доставлення електронного листа, яким підтверджується вручення Іващенку В. М. , який діє від імені ПП «Антарис-Агро», та ПП «Антарис-Агро» та копії ухвали Верховного Суду від 17 липня 2024 року - 19 липня 2024 року.

30 липня 2024 року заявник повторно подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ті самі судові рішення (провадження № 61-11313ск24).

16 вересня 2024 року Верховний Суд постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення її недоліків десятиденний строк із дня вручення копії цієї ухвали (провадження № 61-11313ск24).

03 жовтня 2024 року заявник засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду, а 05 жовтня 2024 року сформував у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків касаційної скарги.

03 лютого 2025 року Верховний Суд постановив ухвалу, згідно з якою повернув касаційну скаргу заявнику (провадження № 61-11313ск24).

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалу Верховного Суду постановлено 03 лютого 2025 року та забезпечено надання загального доступу 11 лютого 2025 року.

В матеріалах касаційного провадження № 61-11313ск24 міститься повідомлення про доставлення електронного листа, яким підтверджується вручення Іващенку В. М. , який діє від імені ПП «Антарис-Агро», та ПП «Антарис-Агро» копії ухвали Верховного Суду від 03 лютого 2025 року - 11 лютого 2025 року.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Крім того, в матеріалах касаційного провадження № 61-11313ск24 міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яким підтверджується вручення Іващенку В. М. , який діє від імені ПП «Антарис-Агро», копії ухвали Верховного Суду від 03 лютого 2025 року - 22 лютого 2025 року.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє (частина сьома статті 272 ЦПК України).

В ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2025 року у справі № 420/5965/22 зазначено, що:

«Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Суд звертає увагу скаржника, що чинне законодавство України не передбачає зупинення процесуального строку у разі звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою та повернення такої касаційної скарги.

При цьому, Суд наголошує, що належним підтвердженням наміру реалізувати своє право на касаційне оскарження, є направлення повторної касаційну скаргу скаржником у найкоротший строк».

Указана процесуальна поведінка не демонструє добросовісність використання своїх процесуальних прав і готовність брати участь у справі на всіх етапах її розгляду, оскільки заявник з 19 липня 2024 року по 30 липня 2024 року та з 12 лютого 2025 року по 06 березня 2025 року не вживав швидких заходів щодо подання повторної касаційної скарги.

У постановах Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 756/10191/20 (провадження № 61-10617св21), від 05 вересня 2022 року у справі № 697/2360/21 (провадження № 61-4902св22), від 14 вересня 2022 року у справі № 200/21749/17 (провадження № 61-4826св22), від 19 жовтня 2022 року у справі № 404/3219/16-ц (провадження № 61-4960св22) та від 06 лютого 2023 року у справі № 752/6869/21 (провадження № 61-9292св22) зазначено висновок, що питання поновлення строку на оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Верховний Суд у постанові від 08 січня 2025 року у справі № 295/4031/24 (провадження № 61-13846св24) зазначив: «застосування аварійних відключень електроенергії, тривала відсутність електропостачання також не можуть бути обґрунтованими підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки заявником не надано жодних доказів з приводу об`єктивної неможливості направлення скарги в установлений законом строк із цієї підстави».

Отже, оскільки ухвалою Верховного Суду від 10 березня 2025 року вказані заявником підстави визнано неповажними, заявник в поданій заяві теж не навів достатніх підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, а тому слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Керуючись статтями 185, 392, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного підприємства «Антарис-Агро» на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 24 січня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Антарис-Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Теплицька селищна рада Гайсинського району Вінницької області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом приватного підприємства «Антарис-Агро» до ОСОБА_1 , Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про визнання недійсним рішення сільської ради про затвердження проекту землеустрою та передачу у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров