Справа № 354/2240/24
Провадження № 22-ц/4808/468/25
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т. Л.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.А., Луганської В.М.,

секретар Гудяк ХМ.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Працевитого Геннадія Олександровича на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025 року, постановлену судом у складі судді Ваврійчук Т. Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Просила визнати за нею право особистої приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1465 га, кадастровий номер: :10:007:0174, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на житлові будинки АДРЕСА_2 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; залишити за відповідачем право власності на транспортний засіб марки Renault Symbol, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Стягнути з відповідача на її користь компенсацію різниці частки у праві спільної сумісної власності на легковий транспортний засіб марки Renault Symbol, реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 165164,50 грн.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області відкрито провадження у даній справі, постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19.12.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачки про об`єднання даної цивільної справи в одне провадження із цивільною справою №344/6167/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, яка перебуває у провадженні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.

15.01.2025 року представник позивачки адвокат Працевитий Г.О. подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позовні вимоги викладено у наступній редакції: 1) визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1465 га, кадастровий номер: :10:007:0174, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 2)в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 ; житловий будинок АДРЕСА_4 ; 3) в порядку поділ спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_5 ; 4) залишити за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки Renault Symbol, 2004 року випуску, колір бежевий, номер кузова(шасі, рама) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; право власності на транспортний засіб марки CITROEN, модель C5, номер кузова(шасі, рама) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 ; 5) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію різниці її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Renault Symbol, реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки CITROEN, модель C5, реєстраційний номер НОМЕР_4 та житловий будинок АДРЕСА_1 у розмірі 459019,50 грн; 6) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію частини автомобіля марки CITROEN, модель Picasso, 2010 року випуску у розмірі 111287,00 грн.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в частині позовних вимог про поділ об`єктів нерухомого майна, а саме:

- земельної ділянки площею 0,1465 га, кадастровий номер :10:007:0174, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- житлового будинку 9А , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- житлового будинку 9Б , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- житлового будинку 9В , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 залишено без розгляду.

Розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя продовжено в частині позовних вимог щодо поділу спільного рухомого майна - транспортних засобів.

Закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та призначено справу до судового розгляду по суті.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою в частині залишення позову без розгляду, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Працевитий Г.О. подав апеляційну скаргу. Ухвалу в оскарженій частині, вважає такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 06.05.2024 року ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області відкрито провадження у справі № 344/6167/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. У вказаній справі, у своєму позові ОСОБА_2 просить здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_2 :

- право власності на 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ;

- право власності на 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ;

- право власності на 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ;

- право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1465 га, кадастровий номер: :10:007:0174, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

06.11.2024 року ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 354/2240/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. У своїй позовній заяві ОСОБА_1 , з урахуванням уточненої заяви, просить визнати за нею право особистої приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1465 га, кадастровий номер: :10:007:0174, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказана земельна ділянка набута ОСОБА_1 до укладення шлюбу з відповідачем шляхом її приватизації 12.10.2007 р.

В порядку поділу спільного майна подружжя, ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на:

- житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 129,3 кв.м., житловою площею 69,6 кв.м., вартістю 1335000,00 грн.,

- житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 33,9 кв.м., вартістю 720000,00 грн.

В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 185,1 кв.м., житловою площею 109,6 кв.м., вартістю 2535000,00 грн.

Залишити за ОСОБА_2 , право власності на транспортний засіб марки Citroen C5, реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартістю 282368,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію різниці її частки у праві спільної сумісної власності на легковий транспортний засіб марки Renault Symbol, реєстраційний номер НОМЕР_1 , легковий автомобіль Citroen C5, реєстраційний номер НОМЕР_4 , а також її частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в розмірі 459019,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Citroen C4 Picasso, який був відчужений (проданий) 07.06.2024 р. ОСОБА_2 без відома та відсутності згоди позивача ОСОБА_1 .

Отже, з вищевказаного вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_2 , на відміну від позовних вимог ОСОБА_1 , не охоплюють усе спільно набуте у шлюбі між сторонами майно. Відтак, вирішення спору у справі за позовом ОСОБА_2 є неефективним.

Вказує, що оскаржена ухвала суду першої інстанції порушує конституційне право позивача щодо захисту її порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зазначає, що предмет та підстави позовів позивача ОСОБА_2 та позивача ОСОБА_1 , є різними за матеріально-правовими вимогами, які опосередковуються різними способами захисту прав або інтересів сторін, а також містять різні підстави позову - обставини, якими кожен з позивачів обґрунтовує свої вимоги, що спонукали зверненню до суду.

Так, предметом позову ОСОБА_2 є матеріально-правова вимога про поділ спільно набутих у шлюбі із ОСОБА_1 об`єктів нерухомого майна - житлових будинків АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_1 , шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину вказаних трьох житлових будинків.

Предметом позову ОСОБА_1 є матеріально-правова вимога про визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1465 га, кадастровий номер: :10:007:0174, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також запропоновано найбільш прийнятний спосіб поділу майна за яким одному з подружжя виділяється окремий житловий будинок, а саме ділиться спільне майно подружжя шляхом виділення:

- у власність ОСОБА_2 - житловий будинок, загальною площею 129,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 2 535 000,00 грн.;

- у власність ОСОБА_1 житловий будинок, загальною площею 129,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 1 335 000,00 грн. та житловий будинок, загальною площею 129,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 720 000,00 грн.

Вказаний запропонований спосіб поділу спільного майна є найбільш прийнятним у цьому випадку, ніж запропонований у позові ОСОБА_2 (шляхом часткового поділу житлових будинків між колишнім подружжям по 1/2 частці кожному), оскільки вирішуватиме спір по суті і забезпечить кожного з подружжя можливістю володіння і користування окремим, а не спільним нерухомим майном, а також забезпечуватиме самостійним і окремим житлом спільну дочку сторін, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем ОСОБА_1 та знаходиться на її повному утриманні. Також, запропонований у позовній заяві ОСОБА_1 спосіб поділу майна у цій справі унеможливлює спори в майбутньому.

Таким чином, предмет позову - матеріально-правова вимога (спосіб захисту прав і інтересів) позивача ОСОБА_1 у позовній заяві до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в натурі, факти (обставини) і норми закону, якими ОСОБА_1 просить про захист свого права, не є тотожними предмету (способу захисту прав або інтересів) і обставинам позову ОСОБА_2 у справі № 344/6167/24, тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Крім того, на відміну від вимог ОСОБА_2 у справі № 344/6167/24, позовні вимоги ОСОБА_1 у даній справі охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, а саме: три житлові будинки; земельну ділянку (яка є особистою приватною власністю ОСОБА_1 ), а також три транспортні засоби, які були придбані сторонами у шлюбі і мають статус об`єктів спільного майна подружжя (Citroen C5, 2011 р.в., днз НОМЕР_4 ; Сitroen C4 Picasso, 2010 р.в., днз НОМЕР_5 , який 07.06.2024 р. був відчужений (проданий) ОСОБА_2 за відсутності згоди на це ОСОБА_1 , що надає право останній вимагати грошову компенсацію за свою частку у праві власності на цей автомобіль; Renault Symbol, 2004 р.в., днз НОМЕР_1 ).

Отже, оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 не охоплюють усе спільне майно колишнього подружжя, такі вимоги є неефективними, а тому провадження у справі № 344/6167/24 має бути зупинено до розгляду судом справи № 354/2240/24 за позовом ОСОБА_1 , в тому числі в частині позовних вимог про поділ об`єктів нерухомого майна житлових будинків і земельної ділянки.

Таким чином, ухвала Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 в частині вимог про поділ об`єктів нерухомого майна і земельної ділянки, підлягає скасуванню.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Челій-Пушкар О.І. подала відзив на апеляційну скаргу, вважає, що скарга не підлягає до задоволення. Адже оскільки було встановлено, що одні й ті ж об`єкти нерухомого майна є предметом розгляду як у справі №344/6167/24 за позовом ОСОБА_2 , так і у справі №354/2240/24 за позовом ОСОБА_1 , справи перебувають у провадженні Яремчанського міського суду, між одними і тими ж сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав (поділ майна подружжя), суд першої інстанції обґрунтовано постановив ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя в частині поділу спільних об`єктів нерухомого майна.

Вважає, що всі необхідні обставини справи було повно встановлені під час підготовчого провадження судом першої інстанції, висновки суду відповідають обставинам справи.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області без змін.

Позивачка та відповідач у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Димитрашка Д.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Челій-Пушкар О.І., вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що у провадженні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа №344/6167/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, провадження у якій відкрито ухвалою суду від 06.05.2024 року, та предметом якої є вимога про поділ спільних об`єктів нерухомого майна, а саме: земельної ділянки площею 0,1465 га, кадастровий номер: :10:007:0174, що розташована по АДРЕСА_1 ; житлового будинку АДРЕСА_1 ; житлового будинку АДРЕСА_1 ; житлового будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с.107-110).

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10 червня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі №344/6167/24 справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2024 року в цивільній справі №354/2240/24 у задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Працевитого Г.О. про об`єднання в одне провадження з цивільною справою №344/6167/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовлено.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2025 року в цивільній справі №344/6167/24 у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Працевитого Г.О. про повернення до стадії підготовчого судового засідання та об`єднання в одне провадження цивільної справи №344/6167/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя зі справою №354/2240/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовлено.

Суд першої інстанції встановив, що в провадженні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області є справа зі спору між тими самими сторонами( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) про той самий предмет (однакові об`єкти нерухомого майна), з тих самих підстав (поділ спільного майна подружжя), тому прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в частині вимоги про поділ спільних об`єктів нерухомого майна, а саме: земельної ділянки площею 0,1465 га, кадастровий номер: :10:007:0174 та житлових будинків АДРЕСА_6 , 9Б, АДРЕСА_8 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 необхідно залишити без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України, продовживши розгляд даної справи в частині заявлених позовних вимог щодо поділу спільного рухомого майна-транспортних засобів.

З такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд із прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що у пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70).

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України).

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Підстави для залишення позову без розгляду законодавцем визначено у статті 257 ЦПК України.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення по суті спору у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Приписи пунктів 4, 11 частини першої статті 257 ЦПК України направлені на виключення випадків одночасного розгляду декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.

Залишення позову без розгляду у цьому разі можливе лише за умови, що позов у справі, яка перебуває у провадженні цього чи іншого суду, є тотожним щодо позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору; тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема, залишати позов без розгляду.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

У свою чергу, підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Отже, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за суб`єктним складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду, такі позови є тотожними і в такому разі суд залишає позов без розгляду з дотриманням правового механізму, передбаченого положеннями статті 257 ЦПК України.

У свою чергу, нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема залишати позов без розгляду.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування вимог пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України та залишення позову без розгляду викладено в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 755/16267/17, від 23 листопада 2022 року у справі № 759/2532/22-ц, від 16 листопада 2022 року у справі №520/97/18, від 30 червня 2023 року у справі № 522/13894/22.

У постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/21932/21 зазначено, що по суті, пред`явлення цього позову, коли на розгляді перебуває інший тотожний позов, є зловживанням процесуальними правами (пункт 2 частини другої статті 44 ЦПК України).

Як встановлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи, у провадженні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа №344/6167/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, провадження у якій відкрито ухвалою суду від 06.05.2024 року, та предметом якої є вимога про поділ спільних об`єктів нерухомого майна, а саме: земельної ділянки площею 0,1465 га, кадастровий номер: :10:007:0174, що розташована по АДРЕСА_1 ; житлового будинку АДРЕСА_1 ; житлового будинку АДРЕСА_1 ; житлового будинку АДРЕСА_1 .

04.11.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, відповідно до якого з урахуванням збільшеного розміру позовних вимог просить: 1) визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1465 га, кадастровий номер: :10:007:0174, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 ; житловий будинок АДРЕСА_4 ; 3) в порядку поділ спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_5 ; 4) залишити за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки Renault Symbol, 2004 року випуску, колір бежевий, номер кузова(шасі, рама) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; право власності на транспортний засіб марки CITROEN, модель C5, номер кузова(шасі, рама) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 ; 5) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію різниці її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Renault Symbol, реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки CITROEN, модель C5, реєстраційний номер НОМЕР_4 та житловий будинок АДРЕСА_1 у розмірі 459019,50 грн; 6) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію частини автомобіля марки CITROEN, модель Picasso, 2010 року випуску у розмірі 111287,00 грн.

Ухвалою суду від 10 червня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі №344/6167/24 справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

При цьому варто зазначити, що представник позивача ОСОБА_1 заявляв про об`єднання даних цивільних справ в одне провадження, однак судом йому було відмовлено у задоволенні такого клопотання в обох провадженнях.

Колегія суддів зауважує, що позов ОСОБА_1 містить вимоги щодо визнання її особистою приватною власністю земельну ділянку, площею 0,1465 га, кадастровий номер: :10:007:0174, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житлові будинки АДРЕСА_6 , загальною площею 129,3 кв.м., житловою площею 69,6 кв.м. та №9Б, загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 33,9 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_2 визнати право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_5 , крім того просить вирішити вирішити питання щодо поділу рухомого майна транспортних засобів.

Позов ОСОБА_2 містить вимоги щодо рівнозначного поділу спільного майна подружжя, а саме земельної ділянки площею 0,1465 га, кадастровий номер: :10:007:0174, що розташована по АДРЕСА_1 ; житлових будинків АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_1 .

При цьому судом не враховано, що обсяг майна, яке подружжя просить поділити, повинен охоплювати все спільно набуте ними у шлюбі майно з метою найбільш ефективного вирішення спору про його поділ у межах одного провадження. Указане відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи в суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, провадження № 14-182цс21 та від 23 січня 2024 року у справа № 523/14489/15, провадження № 14-22цс20). Тобто спір про поділ іншого майна подружжя позивачки не може бути розглянуто окремо від спору про поділ майна подружжя за позовом позивача, який розглядається в тому ж суді, оскільки зазначене призведе до порушення принципу рівності сторін при його розподілі. При вирішенні питання про поділ майна подружжя суд повинен з`ясувати весь обсяг майна, набутого подружжям у шлюбі (постанова Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі справа № 752/16829/23 провадження № 61-4751св24).

Отже, незважаючи на тотожність сторін та підстав позовних заяв про поділ майна подружжя, які перебувають в провадженні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області, предмети позовних вимог у цих спорах не є тотожними, оскільки у цих справах сторонами є одні й ті самі особи, предметом позову є поділ спільного сумісного майна подружжя, а не конкретне визначене майно, а підставами позову є обґрунтування обставин підстав та часу набуття майна подружжя, і тому висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для застосування приписів пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України є передчасним.

Відповідно до ст.1 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод".

В силу ст.13 розділу І "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 12.20.2022 року по справі №757/64512/16-ц, суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ сумісної спільної власності саме тоді, коли подружжя не домовилися про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна. Якщо одна з сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункт 27 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 провадження №14-182цс21).

Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них надалі вчиняти узгоджені дії для вичерпання конфлікту (Постанова ВП ВС від 08.02.2022 року у справі №209/3085/20).

Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду(постанова ВП ВС від 26.01.2021 року у справі №522/1528/15-ц).

Відтак, залишення позову без розгляду без законних на те підстав та з порушенням порядку, визначеного ЦПК України, є порушенням прав позивача ОСОБА_1 в доступі до правосуддя, та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду справи з урахуванням можливого об`єднання справ або зупинення провадження.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Працевитого Геннадія Олександровича задовольнити.

Ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 березня 2025 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.А. Девляшевський

В.М. Луганська