ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Завідувача кафедри менеджменту д.е.н., проф. ОСОБА_2 , Національного технічного університету «Дніпровської політехніки», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Завідувача кафедри менеджменту д.е.н., проф. ОСОБА_2 , Національного технічного університету «Дніпровської політехніки», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2024 року позовну заяву визнано неподаною та повернено позивачу.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач недоліки указані в ухвалі суду про залишення позовної заяви буз руху не усунув.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, у зв`язку з чим прийшов помилкового висновку про повернення позовної заяви.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Так, матеріалами справи встановлено, що у грудні 2024року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Завідувача кафедри менеджменту д.е.н., проф. ОСОБА_2 , Національного технічного університету «Дніпровської політехніки», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків, а саме:

- позивачем зазначено відповідача 1, як «завідувач кафедри менеджменту д.е.н., проф. ОСОБА_2 », що порушує вимоги вищевказаної статті, адже застосовані скорочення, які не можливо зрозуміти. Крім того не вказано РНОКПП відповідача, та відсутні дані про наявність або відсутність електронного кабінету;

- позивачці необхідно надати обґрунтований розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, включивши цю суму до ціни позову;

- позивачкою заявлено дві вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення та відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 130 192 грн., хоча в супереч даному позивач зазначає, що спір є немайновим;

- звертаючись до суду з позовною заявою, позивачкою заявлено вимогу майнового характеру, а саме відшкодування моральної шкоди, у позивача відсутні пільги по сплаті судового збору, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до довідки про доставку електронного листа, 23 грудня 2024 року ухвалу доставлено до електронної скриньки позивача.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач недоліки указані в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху не усунув.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Вимоги до позовної заяви викладені в ст. 175 ЦПК України.

Зокрема, ч. 3 ст.175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них (п. 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5); відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору (п. 6); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п. 8); підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п. 10).

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (ч. 6 ст. 175 ЦПК України).

Згідно положень ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1). В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). (ч. 2). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3).

23 грудня 2024 року ухвалу про залишення позовної заяви доставлено до електронної скриньки позивача, проте недоліки зазначені в ухвалі суду усунено не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що зертаючись до суду з позовною заявою, нею заявлено вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку. Закону України "Про судовий збір"є пільги щодо цих вимог. Відшкодування моральної шкоди 3 130 192 грн. було зазначено в досудовій претензії до ОСОБА_2 і яку вона додала до заяви, як приклад, що намагалася домовитись без участі суду, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, дійсно, позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі звільнені від сплати судового збору, проте, суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції зазначав, що сплатити судовий збір позивачка має за вимогу про стягнення моральної шкоди, та не сплата судового збору за цю вимогу є правовою підставою для повернення позову позивачці.

При цьому, колегія суддів вважає, що висновок суду щодо необхідності надання обґрунтованого розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, включивши цю суму до ціни позову, не може бути підставою для позбавлення особи права на судовий захист.

Чинним законодавством України не передбачено, що підставою для повернення позовної заяви є не зазначення доказів, зокрема згідно ч.4 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику.

Необхідні для вирішення справи, докази можуть бути долучені до початку розгляду справи, зокрема у попередньому судовому засіданні, також це стосується уточнення позовних вимог, а недоведеність тієї чи іншої вимоги, чи відсутність доказів на підтвердження такої вимоги - може стати підставою для відмови в задоволенні позову чи окремих позовних вимог при вирішенні справи по суті.

Однак, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 в повному обсязі не виконав вимоги ухвали про залишення його заяви без руху, зокрема, не спдатила судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди, - колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення позову.

За змістом ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175, 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

У зв`язку з наведеним, повернення позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист, порушенням конституційних прав, які передбачені Конституцією України, нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, позивач має право повторного звернення до суду із позовною заявою.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 березня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова