УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року

м. Київ

справа № 363/4269/14-ц

провадження № 61-1871ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року

за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 - законного представника неповнолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - Служба у справах дітей і сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 363/4269/14-ц.

В обґрунтування заяви зазначав, що ОСОБА_4 - законний представник ОСОБА_5 , не виконує рішення Апеляційного суду Київської області

від 10 серпня 2015 року у частині зобов`язання не чинити перешкод в користуванні майном, з метою відновлення виконавчого провадження від 05 квітня 2016 року

№ 50698097, просив суд видати дублікат виконавчого листа у справі 363/4269/14-ц.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 - законний представник неповнолітньої ОСОБА_5 , перебуваючи з 19 жовтня 2014 року у складі керівних органів садівничого товариства «Десна - 3» (далі - СТ «Десна - 3»), без погодження

з ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 та без погодження з землекористувачем СТ «Десна-3» отримала у травні 2017 року згідно наказу Головного управління Держгеокадастру в Київській області у приватну власність земельну ділянку площею 0,0085 га кадастровий номер :38:123:0158 із проїзної частини дороги по вулиці Прирічна, обгородивши її парканом і воротами. Ділянка площею 0,0085 га, що межує з приватною земельною ділянкою ОСОБА_3 і повністю перекриває вільний вхід та в`їзд до її майна, належала землекористувачу СТ «Десна-3» і була вилучена

з користування СТ «Десна-3» і ОСОБА_3 з метою завдання шкоди малолітній дитині шляхом створення їй перешкоди у вільному доступі до її майна.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня

2024 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що зміст заяви про видачу дубліката виконавчого листа не містить виклад обставин і зазначення доказів, які б свідчили саме про втрату виконавчого листа. Крім того, згідно з постанови державного виконавця

від 17 червня 2016 року № 50698097, доданої до матеріалів справи, виконавче провадження було виконано та закінчено.

12 лютого 2025 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку звернувся

до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд.

13 лютого 2025 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного від 28 лютого

2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року залишено без руху. Запропоновано заявникові звернутися до суду із заявою про поновлення строку на підтвердження наведених обставин пропуску строку надати суду відповідні докази.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного від 28 лютого

2025 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року залишено без руху. Запропоновано заявникові на підтвердження наведених обставин пропуску строку надати суду відповідні докази.

10 березня 2025 року на офіційну електронну адресу Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Верховного Суду

від 28 лютого 2025 року, а саме надав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

У наданий судом строк ОСОБА_2 через засоби поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із заявою на виконання вимог ухвали Верховного Суду

від 28 лютого 2025 року, а саме надала докази на підтвердження наведених обставин пропуску строку на касаційне оскарження.

1. Касаційна скарга ОСОБА_1 подана до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження, проте у клопотанні, наданому на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28 лютого 2025 року, заявник просить цей строк поновити, посилаючись на те, що останній пропущено з поважних причин, оскільки ознайомлений із повним текстом постанови Київського апеляційного суду лише

17 січня 2025 року, на підтвердження вказаного надає відповідні докази.

У зв`язку із зазначеним, просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень.

2. Касаційна скарга ОСОБА_2 подана до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження, проте у клопотанні, наданому на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28 лютого 2025 року, заявник просить цей строк поновити, посилаючись на те, що останній пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Київського апеляційного суду заявник отримала лише 14 січня

2025 року, так як раніше не мала можливості отримати вказану постанову, через хворобу. На підтвердження вказаного надає відповідні докази.

У зв`язку із зазначеним, просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Ураховуючи наведені заявниками обставини, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.

3. Перевіривши доводи касаційних скарг та дослідивши зміст оскаржуваних судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження

у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено

статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України в Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі

№ 1-7/2010 вказав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 квітня 2015 року у частині відмови про усунення перешкод в користуванні будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , скасовано, ухвалено

в цій частині нове судове рішення про їх часткове задоволення.

Усунуто ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , перешкоди у користуванні 1/2 частиною будинку та 1/2 частиною земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передачі ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - законного представника неповнолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ключів від садового будинку АДРЕСА_1 та зобов`язано не чинити перешкод в користуванні зазначеним майном.

На підставі виконавчого листа від 09 березня 2016 року було відкрито виконавче провадження від 05 квітня 2016 року № 50698097.

Відповідно до постанови від 17 червня 2016 року № 50698097 про закінчення виконавчого провадження старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Хмелєвою М. В., було постановлено закінчити виконавче провадження, припинити чинність арешту майна боржника, скасувати інші заходи примусового виконання рішення у справі № 363/4269/14-ц,

як таке, що виконане.

Апеляційним судом встановлено, що постанова державного виконавця

від 17 червня 2016 року про закриття виконавчого провадження у зв`язку

з фактичним виконанням в повному обсязі рішення Апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2015 року згідно з виконавчим документом - сторонами

у справі не оскаржувалась.

У 2024 році ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа від 09 березня 2016 року у справі № 363/4269/14-ц.

Згідно з підпунктом 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює

його виконання.

У постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі

№ 419/310/12 (провадження № 61-13084св21) зроблено висновок, що: «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. … Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено».

Постановою Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі

№ 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа

є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач

або державний/приватний виконавець. … Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено,

що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 0907/2-3576/2011 (провадження № 61-13332св18) зроблено висновок, що: «Установивши недоведеність заявником втрати виконавчих листів виданих Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області у справі № 0907/2-3576/2011,

суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність передбачених законом підстав для видачі його дубліката за заявою стягувача. Видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Стягувач має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази».

Таким чином, видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати, зокрема, коли його загублено, викрадено, знищено

або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документу

до виконання, ще не закінчено.

Доведення втрати виконавчого листа це не право, а обов`язок стягувача.

Доводи касаційних скарг ґрунтуються виключно на незгоді із постановою

від 17 червня 2016 року № 50698097 про закінчення виконавчого провадження

та невиконанні вказаною постановою рішення Апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2015 року в повному обсязі, зводяться до власного тлумачення норм процесуального права, до незгоди з судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, висновків судів не спростовують, на законність і обґрунтованість судових рішень

не впливають, а тому не можуть бути підставою для їх скасування.

Верховний суд погоджується з висновками судів попередніх інстанції, що заява ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа не підлягає задоволенню з огляду на те, що заява про видачу дубліката виконавчого листа

не містить виклад обставин і зазначення доказів, які б свідчили саме про втрату виконавчого листа.

Відтак, встановивши, що заявником разом із заявою про видачу дублікатів виконавчих документів не було надано достатніх доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, суд першої інстанції, з висновками якого погодився

і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах).

Аналіз змісту касаційних скарг та оскаржуваних судових рішень свідчить про те,

що касаційні скарги є необґрунтованими, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк

на касаційне оскарження ухвали Вишгородського районного суду Київської області

від 21 травня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду

від 18 грудня 2024 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 рокуза заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_1

в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 - законного представника неповнолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа

- Служба у справах дітей і сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, про усунення перешкод у здійсненні права користування

та розпорядження майном, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць