Справа № 501/3213/21
Провадження №2-зз/523/17/25
У Х В А Л А

"10" березня 2025 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судового засідання Бєлік Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м Одесі заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду 24 лютого 2025 року надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Верхоли Ігоря Олеговича про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яке було встановлено відносно боржника ухвалою суду від 06 вересня 2023 року

В обґрунтування заяви представник зазначив, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.09.2023 року у справі № 501/3213/21 (провадження № 6/523/343/23) тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, без вилучення паспортного документу, до виконання нею добровільно або в примусовому порядку зобов`язань за виконавчим провадженням № 66096974. Заборгованість за виконавчим провадженням № 66096974 на теперішній час не виконано через відсутність у ОСОБА_1 достатніх доходів, наявність у неї утриманців, довготривалих коронавірусних обмежень (через які майже неможливо було знайти роботу), і наразі - повномаштабної війни з агресором рф.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Тобто, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. На момент звернення до суду з поданням про обмеження в перетині кордону, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Проте, відповідно до змісту оскаржуваної ухвали, обставини ухилення від виконання зобов`язання, на які посилався приватний виконавець, об`єктивно не підтверджені наданими матеріалами виконавчого провадження і є по суті припущенням з боку приватного виконавця, найменш принаймні того, що ОСОБА_1 взагалі не була у встановленому законом порядку сповіщена про відкриття виконавчого провадження. Також слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, утримуючи через судову ухвалу ОСОБА_1 в України, - держава піддає її та її утриманців смертельній небезпеці, хоча за Конституцією України - права на життя, безпеку та здоровя громадянина є пріорітетними. Через заборону виїзду за межі України, ОСОБА_1 позбавлена можливості задля своєї безпеки та безпеки близьких людей виїхати в Європу до своїх родичів (матері, братів), які там перебувають з початку війни, і можуть допомогти їй знайти роботу, в тому числі, - для поетапного погашення боргу стягувачу. Тобто, утримуючи силоміць ОСОБА_1 в Україні, приватний виконавець фактично унеможливлює їй можливість заробити кошти в Європі і поетапно гасити борг стягувачу.

З урахуванням викладеного представник просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , накладене ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.09.2023 року.

Не погоджуючись з заявою про скасування тимчасового обмеження на адресу суду 10.03.2025 року (вх. № 8215) надійшли заперечення за підписом приватного виконавця Колечко Д.М.

Згідно поданих заперечень виконавець зазначив, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.12.2024 було відхиллено заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, яка була подана із тих самих підстав. Станом на сьогодні, рішення суду по справі №501/3213/21 боржницею не виконано.

Згідно із ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Хоча ч. 5 ст. 441 ЦПК України не встановленого чіткого переліку підстав, із яких тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути скасоване, очевидним є те, що переоцінка доказів не може бути підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, 10.03.2025 року (вх. № 8291) надійшла заява за підписом представника стягувача ПАТ «МТБ БАНК» щодо заяви про скасування тимчасового обмеження.

Під час судового розгляду справи, а також після постановлення Рішення по справі ПАТ «МТБ БАНК» неодноразово намагалося врегулювати з ОСОБА_1 питання щодо відшкодування матеріальної шкоди, але пропозиції банка виконувати судове рішення в добровільному порядку Боржником були проігноровані, в результаті чого 15.07.2021 ПАТ «МТБ БАНК» був вимушений звернутися із заявою про примусове виконання судового рішення.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича 15.07.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 66096974. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2023 року по справі № 501/3213/21 задоволено подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, стягувач ПАТ «МТБ БАНК». Факт ухилення боржниці від виконання рішення суду встановлено чинним судовим рішенням.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.12.2024 по даній справі заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, - залишена без задоволення. Заява ОСОБА_1 від 22.02.2025, що розглядається, подана з тих самих підстав, що і заява, за результатами розгляду якої винесена ухвала суду від 04.12.2024 по справі. Будь-яких нових обставин у Заяві не викладено та підтверджуючих їх належних та допустимих доказів до Заяви не долучено.

Станом на 10.03.2025 виконавче провадження ВП № 66096974, відкрите стосовно Баксан О.А., триває. Рішення суду по справі не виконано. Жодних дій спрямованих на добровільне виконання рішення суду боржником ОСОБА_1 не вчиняється. представник вважає, що заборона виїзду є єдиним стримуючим та заохочуваним засобом щодо спонукання боржника виконати судове рішення.

В судове засідання з розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржник ОСОБА_1 та представник боржника адвокат Верхола Ігор Олегович не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, про причини не явки суду не повідомили.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про час та місце слухання справи повідомлений, до суду не з`явився, про причини не явки суду не повідомив.

Стягувач ПАТ «МТБ БАНК» про час та місце слухання справи повідомлений, до суду також не з`явився.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, заяви/заперечення щодо заяви про скасування тимчасового обмеження, дослідивши заяву боржника та додатні до неї документи, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2023 року було задоволено подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника: ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа, стягувач: ПАТ «МТБ Банк».

Тимчасово обмежено громадянку України ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, без вилучення паспортного документу, до виконання нею добровільно або в примусовому порядку зобов`язань за виконавчим провадженням № 66096974.

Задовольняючи подання приватного виконавця суд виходив з того, що Суворовським районним судом м. Одеси 29.06.2021 року видано виконавчий лист у справі № 523/18983/20, згідно якого - у відшкодування завданої матеріальної шкоди, заподіяної при виконанні трудових обов`язків стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» матеріальну шкоду в розмірі 589 710 (п`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч сімсот десять) гривень 17 копійок та судові витрати в розмірі 8845,65грн.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем 15.07.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 66096974 з виконання виконавчого листа у справі № 523/18983/20.

За матеріалами подання також було встановлено, що в ході виконання рішення суду, приватним виконавцем були винесені постанови про: арешт коштів боржника; арешт майна боржника; направлено запити з приводу наявності рахунків боржника, транспортних засобів; отримання доходів.

Судом при постановлені ухвали було встановлено, що приватним виконавцем було вжито низку дій та заходів, спрямованих на примусове виконання виконавчого документа.

Отже, судом було встановлено, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, а саме: не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належних йому доходів, а державними виконавцями були вчинені всі можливі заходи щодо примусового виконання рішення суду.

Крім іншого, суд зазначає, що раніше ухвалою суду від 04 грудня 2024 року вже було розглянуто аналогічну заяву боржника та було відмовлено у її задоволені.

З огляду на подану заяву, остання є аналогічною попередній, які була розглянута судом.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Тобто, за змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що примусово виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, ч. 3 ст. 441 ЦПК України передбачає, що такий захід забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України щодо особи, яка ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням та на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

До заяви про скасування тимчасового обмеження боржник ОСОБА_1 не надала жодного документу на підтвердження виконання нею судового рішення, будь-яких письмових документів щодо часткового погашення заборгованості.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Науменко проти України" (заява № 41984/98, п. 52), правова певність (визначеність) передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи; цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи; повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень; перегляд в порядку нагляду не може розглядатися як прихована апеляція, і сама можливість двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду.

Самі лише посилання на наявність смертельної небезпеки для життя боржника в період воєнного стану не можуть слугувати достатніми доказами виконання боржником зобов`язань за виконавчим провадження, або обставин, що слугують перешкодою такому виконанню.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 441 ЦПК України мотивування є обов`язковою вимогою заяви боржника про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду за кордон. При чому вмотивованість заяви - це відображення всіх мотивів та обґрунтувань заяви у її змісті, які забезпечені повнотою доказів, їх достатністю та належністю.

Отже, вмотивованість заяви є свідченням того, що: доводи та міркування сторони (учасника) судового процесу повинні бути відображені у заяві; заявником повинно бути зібрано та подано докази приведеним доводам та обставинам; наведені норми права, якими урегульовані спірні правовідносини, з наданням обґрунтування того, чому ті чи інші правові норми мають бути застосовані у конкретній спірній ситуації, враховуючи попередні два пункти.

Натомість, в своїй заяві боржник зазначає про те, що приватним виконавцем не було доведено факту ухиляння боржника від виконання зобов`язань та те, що обмеження позитивно вплине на сплату боргу за рішенням суду.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку, суд не перевіряє обґрунтованість подання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон. Таке питання вже будо вирішено судом.

Отже, застосоване тимчасове обмеження прав заявника є цілком виправданим, оскільки воно сприяє погашенню заборгованості боржника перед стягувачем.

Згідно із позицією Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі "Golder v. the United Kingdom" № 4451/70, пункт 57 рішення у справі "Ashingdane v. the United Kingdom" № 8225/78, пункт 37 рішення у справі "Guerin v. France" № 25201/94, пункт 96 рішення у справі "Krombach v. France" № 29731/96, пункти 53, 55 рішення у справі "Воловік проти України" № 15123/03, пункт 27 рішення у справі "Пелевін проти України" № 24402/02, пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" № 45783/05, ухвала щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі "Скорик проти Документ сформований в системі «Електронний суд» 10.03.2025 3 України"); такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватися відповідно до потреб і ресурсів суспільства; держава має право встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі (рішення у справах "Osman v. The United Kingdom" № 23452/94 та "Kreuz v. Poland" № 28249/95).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Сукупність досліджених обставин справи, не дають станом на час розгляду заяви, підстав дійти переконливого висновку про наявність обставин, які давали б підстави для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання боргових зобов`язань не підтверджено належними доказами, жодних фінансових документів заявником не було надано, відтак не можна стверджувати про очікуване виконання рішення суду.

Відповідно до частини 8 ст.441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст.247, 259, 260, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву боржника ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 14.03.2025р.

Суддя: