Справа № 127/1943/25
Провадження № 2/127/276/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Іщук Т. П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду з позовом до ТОВ «Енера Вінниця» про стягнення заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії за зеленим тарифом приватним домогосподарством №1772 від 06 квітня 2022 року в розмірі 86011,74 грн, з яких: 81518,73 грн основний борг, 3687,85 грн інфляційні втрати, 805,16 грн 3% річних.

Позов мотивований тим, що 06 квітня 2022 року між позивачем та ТОВ «Енера Вінниця» укладено договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1772 (надалі - договір №1772). За умовами договору позивач має право продавати електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного господарства, а відповідач бере на себе зобов`язання купувати у позивача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки передбачені договором.

На виконання умов цього договору ОСОБА_1 продавала ТОВ «Енера Вінниця» електричну енергію, вироблену його генеруючою установкою в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, що підтверджується актами купівлі-продажу електричної енергії, актом звірки взаєморозрахунків за період з 1 червня 2024 року по 16 грудня 2024 року. Натомість відповідач свої зобов`язання за договором виконав не в повному обсязі, позивачу не було виплачені усієї суми придбаної електроенергії. Станом на дату звернення до суду заборгованість ТОВ «Енера Вінниця» перед ОСОБА_1 за цим договором за вироблену та продану електроенергію складає 81518,73 грн.

З огляду на викладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №1722 в сумі 86011,74 грн, з яких: 81518,73 грн основний борг, 3687,85 грн інфляційні втрати, 805,16 грн 3% річних, а також судовий збір в сумі 968,96 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 9689,60 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив, а також витребувано у відповідача ряд доказів.

05 лютого 2025 року на адресу суду надійшов відзив ТОВ «Енера Вінниця», в якому відповідач позовні вимоги визнавав частково. При цьому вказав, що заборгованість в сумі 81 518,73 грн сплачена та просив закрити провадження в справі в цій частині. Крім того, посилаючись на положення ч.3 ст.551 ЦК України, просив зменшити неустойку: інфляційні втрати в сумі 3687,85 грн інфляційні втрати та 3% річних в сумі 805,16 грн. Також вказував, що витрати на правничу допомогу є завищеними.

10 лютого 2025 року представником позивача через систему «Електронний суд» до суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої вказує, що станом на 10 лютого 2025 року заборгованість за договором № 1772 ТОВ «Енера Вінниця» погашена в повному обсязі та просить прийняти до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог на суму 81518,73 грн в частині стягнення заборгованості за цим договором №1722 та стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 4493,01 грн, з яких: 3687,85 грн інфляційні втрати, 805,16 грн 3% річних, а також 968,96 грн судового збору та 9689,60 грн витрат на правничу допомогу.

Правом подання відповідь на відзив позивач не скористалася.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2025 року суд прийняв до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, заяву відповідача про закриття провадження залишив без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що 21 березня 2022 року між ТОВ «Енера Вінниця» та ОСОБА_1 було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №169550360, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Постачальник купує електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств, величина встановленої потужності яких не перевищує 30 кВт, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами на підставі укладеного між ним та побутовим споживачем договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством відповідно до додатку 2 до цього договору.

06 квітня 2022 року між ТОВ «Енера Вінниця» та ОСОБА_1 укладений договір №1772. Згідно умов цього договору сторони погодили, що споживач має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики приватних домогосподарств, а постачальник універсальних послуг взяв на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим тарифом», встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством,у строки передбачені цим договором.

Споживач має право на отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством (п.2.3 договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць, оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється до 15 числа місяця, наступного за розрахунком (п.4.1 договору).

Постачальник універсальних послуг повинен перерахувати кошти для оплати проданої споживачем електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або з енергії вітру генеруючою установкою приватного домогосподарства, на поточний рахунок споживача відповідно до заяви-повідомлення (п.4.2 договору).

На дату введення в експлуатацію генеруючої установки 06 квітня 2022 року «зелений» тариф за цим договором становить 5,0050 грн (п. 4.3 договору).

Пунктом 4.10. вказаного договору сторони визначили, що у разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, постачальник універсальних послуг зобов`язаний сплатити споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 5.1 договору постачальник несе відповідальність за прострочення оплати за придбану електричну енергію.

За період з 01 липня 2024 року по 30 жовтня 2024 року генеруючою установкою приватного домогосподарства позивача була вироблено та передано відповідачу електричної енергії: за липень 2024 року на суму 34554,09 грн, за серпень 2024 року 40720,04 грн, за вересень 2024 року 29004,47 грн, за жовтень 2024 року 22301,33 грн (акти купівлі-продажу електричної енергії від 31 липня 2024 року, від 31 серпня 2024 року, від 30 вересня 2024 року, від 31 жовтня 2024 року).

Відповідач не в повному обсязі виконав свої зобов`язання та не виплатив усієї суми.

Станом на 16 грудня 2024 року, з урахуванням нарахування за листопад 2024 року, заборгованість становила 104218,71 грн, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період з 01 червня 2024 року по 16 грудня 2024 року.

В той же час відповідач частково провів оплату та на дату звернення позивача до суду заборгованість становила 81518,73 грн.

Вказаний розмір заборгованості визнаний відповідачем та станом на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 81518,73 грн погашена в повному обсязі. Позивач визнав сплату відповідачем цієї суми та подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята до розгляду.

У зв`язку з простроченням виконання відповідачем оплати за придбану електричну енергію, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3687,85 грн - інфляційних втрат та 805,16 грн - 3 % річних.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц зазначила, що «стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц».

Судом установлено, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував свої зобов`язання за договором №1772, внаслідок чого позивач нарахував втрати від інфляції та 3% річних на суму заборгованості по платежам за липень, серпень, вересень та жовтень 2024 року станом на 17 січня 2025 року, що становить: 3687,85 грн - інфляційні втрати та 805,16 грн - 3 % річних (а.с.38,39).

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку що такий розрахунок арифметично правильний та обґрунтований, позивач вірно визначив розмір 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням суми заборгованості, періоду прострочення, встановлених Державною службою статистики України індексів інфляції (індексів споживчих цін).

Відповідач свого розрахунку 3% річних та інфляційних втрат на спростування наведеного не надав.

З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення 3687,85 грн - інфляційні втрати та 805,16 грн - 3 % річних підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, то слід зазначити, що відповідач помилкового ототожнив неустойку з передбаченими ст.625 ЦК України відповідальністю за невиконання грошового зобов`язання у формі стягнення 3% річних і інфляційних втрат.

Так, відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В той же час 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Відтак, відсутні правові підстави для зменшення розміру нарахованих 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, то суд враховує, що відповідно до ст.131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ч.8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019 в справі №922/445/19, від 22.01.2021 в справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 в справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17.02.2021 в справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених ним (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами та в підтвердження витрат на правничу допомогу він надав договір №3 про надання правової допомоги від 25 грудня 2024 року, ордер, акт №3 приймання-передачі наданих послуг від 17 січня 2025 року, детальний опис робіт, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, рахунок №25/12/24/3 від 25 грудня 2024 на суму 4844,80 грн, платіжну інструкцію №0.0..1 від 27 грудня на суму 4844,80 грн.

Згідно з п. 3.1. договору, клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі не менше 40 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

В акті приймання-передачі наданих послуг сторони за взаємною домовленістю вправі визначити фіксований розмір гонорару, який не обов`язково обраховується відповідно до п.3.1 цього договору (п.3.5 договору).

В разі винесення судового рішення у справі на користь клієнта гонорар сплачується адвокату протягом п`яти днів з дня винесення судового рішення в справі.

Актом №3 приймання-передачі наданих послуг від 17 січня 2025 року визначено, що за надання правової (правничої) допомоги за договором клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі в сумі 9689,60 грн.

З детального опису робіт, виконаних адвокатом судом слідує, що під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням адвокатом було виконано в 2024 році: 25 грудня 2024 - надання правових консультацій і роз`яснень з правових питань у справі; в 2025 році: 09 січня 2025 року - підготовка адвокатського запиту від 09 січня 2025 року; 17 січня 2025 року - підготовка позовної заяви від 17 січня 2025 року; 17 січня 2025 року - підготовка клопотання про витребування доказів від 17 січня 2025 року.

Відповідач, заперечуючи щодо їх розміру, вказує на завищений розмір цих витрат порівняно зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Надаючи оцінку наданим доказам, суд зважає, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором, інфляційних втрат та 3% річних, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, в даній категорії спірних правовідносин, зокрема щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням заяви відповідача суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 526, 527, 530, 610, 611, 625, 629 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість на загальну суму 4493,01 грн, з яких: 3687,85 грн інфляційні втрати, 805,16 грн 3% річних.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» на користь ОСОБА_1 968,96 грн судового збору та 5000,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця», , місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Пирогова, буд. 131.

Суддя: