Провадження № 2/591/1121/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Скакун Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 та свої вимоги мотивує тим, що 15 лютого 2022 року між відповідачем та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено кредитний договір № 5545838.

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений п. 10 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - «Правила») (п.п. 10.7 Кредитного договору), які розміщені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови Кредитного Договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується i зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.

Цi правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 UK України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

19 червня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу № 19062023 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) позивачу за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників від 19 червня 2023 року до Договору факторингу №19062023 від 19 червня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25130, 25 грн., з яких: 11250, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13880, 25 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надані йому кошти в строки, передбачені договорами.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 25130, 25 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 25130 грн. 25 коп. та судовий збір в сумі 2684 грн. 00 коп.

29 квітня 2024 року представником відповідача подано до суду відзив на позов, в якому зазначає, що позивач повідомляє, що 19 червня 2023 року між ним та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №19062023, за яким право грошової вимоги за Кредитним договором за №5545838 від 19 червня 2023 року переходить до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату. Повідомляє, що відповідач не був повідомлений про зміну кредитора за кредитним договором. Тобто, відповідач укладав договір з одним кредитором, але в підсумку на нього подав позов про стягнення заборгованості зовсім інший кредитор.

Також, позивач не надав докази здійснення плати, на підставі якої право вимоги від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повинно перейти до позивача.

Позивачем не надано суду реєстру боржників до вищезазначеного договору факторингу, підписаного уповноваженими особами ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», яким би підтверджувалося набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитним договором за №5545838 від 19 червня 2023року.

Витяг з реєстру боржників за договором про надання кредиту № 5545838 від 19 червня 2023 року не підписаний та ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» , оскільки вказаний витяг містить підпис лише представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», який сформував цей витяг, тому є одностороннім та не містять будь-яких посилань на первинні документи, які б підвереджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор, в тому числі і за кредитним договором за №5545838 від 19 червня 2023 року.

Зазначений витяг не може бути доказом того, що саме у такому вигляді сторони договору факторингу погодили реєстр боржників до кожного з договорів відступлення права вимоги.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останнього.

Отже, відповідач не має обов`язку сплачувати позивачу відповідно Договору факторингу №19062023 від 19 червня 2023 року грошові кошти.

Позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості у розмірі 25130,25 грн., окрім посилання на Реєстр боржників та власноручний розрахунок, в якому зазначена лише дата 19 червня 2023 року та відразу сума заборгованості. За який період, до якого нараховувались відсотки невідомо, тому це є неналежним доказом заборгованості.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений робітниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, і констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту.

Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволено, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги - недоведені.

Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку є правильними.

Крім того, у долученому до позовної заяви розрахунку заборгованості за укладеним кредитним договором лише зазначено розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Однак, позивачем не доведено, за який конкретно період нараховано заборгованість за відсотками за вказаним договором, яку просить стягнути позивач на свою користь, що унеможливлює перевірити їх нарахування в межах строку дії договору та відповідно до узгодженої сторонами відсоткової ставки.

Також вказує про те, що ОСОБА_1 , згідно довідки командира добровольчого формування № НОМЕР_1 Ворожбянської міської територіальної громади Дмитра Опришка, є добровольцем добровольчого формування № НОМЕР_1 Ворожбянської міської територіальної громади, яке сформоване на території Сумського району, та в цілодобовому режимі забезпечує стримування збройної агресії РФ, виконує завдання у прикордонній зоні, та націлений на забезпечення безпеки та охорони прав і свобод громадян.

Свої обов`язки ОСОБА_1 виконує щодня з 01 серпня 2022 року, згідно наказу Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України №204 від 20 квітня 2022 року та підписаного ним контракту з командиром добровольчого формування № НОМЕР_1 Ворожбянської міської територіальної громади.

Положеннями п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» закріплено, що Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Всупереч вимог закону такі відсотки протиправно нараховані відповідачу первісним кредитором, як військовослужбовцю, тому його обов`язок зі сплати відсотків за користування кредитним коштами відсутній.

Отже, відповідач користується правом отримати безпроцентний кредит і за користування кредитами йому не повинні були нараховуватись проценти.

Просить врахувати дані пояснення та відмовити в задоволенні позову у повному обсязі (т. І а.с.103-106).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2024 року скасовано заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2024 року у справі за вказаним позовом та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 19 вересня 2024 року о 16 год. 00 хв.

19 вересня 2024 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вказує на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних (позичкових) коштів за укладеними з ТОВ АВЕНТУС Україна» договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором (позикодавцем), а дані документи відповідно до п.35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит. відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, є банківською таємницею.

Крім того, позивач не може надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а Первісні кредитори, Позивач не є банком України, отже на них дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються (Постанова Київського апеляційного суду по справі № 381/1311/23 від 25.06.2024)

У відповідності до умов кожного з укладених договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно Позичальником при укладанні договору.

Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитній справі, які були передані ТОВ АВЕНТУС Україна» до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладеного Договору Факторингу.

Отже, з метою надання вичерпної інформації по справі та у відповідності до умов Договору Факторингу, Позивачем ініційовано запит до ТОВ АВЕНТУС Україна» на отримання підтвердження перерахування коштів та надання додаткових розрахунків заборгованості.

Повідомляємо, що станом на 20 червня 2024 року позивачем від ТОВ АВЕНТУС Україна» отримано інформацію щодо надання (перерахування) коштів Відповідачу детальні розрахунки заборгованості, а тому Позивачем разом з запереченням на заяву про перегляд заочного рішення було долучено до матеріалів справи:

- Копія розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5545838,

- Витяг з листа АТ «ПУМБ», згідно якого на підставі Договору Про організацію взаємодії при прийманні платежів №01-19 від 15.08.2019р., АТ «ПУМБ» підтверджує зарахування коштів клієнтам, зокрема повідомлено про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта НОМЕР_2 - 15.02.2022, 12:11:06, здійснено перерахування коштів на суму 11250,00 грн., за маскою картки НОМЕР_2 Відповідача, ІД транзакції - 90, підписаний за допомогою ЕЦП.

Звертає увагу суду, що відповідно до роз`яснень Національного Банку України, для звільнення військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі позичальники мають надати до Банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби та відповідають переліку документів, зазначеним в листі Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142.

Документом, який підтверджує призив та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки, довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, витяг з наказу або довідка про зарахування до списків військової частини.

Жодних вищевказаних документів Відповідач та його представник суду не надав.

В нашому випадку відповідач під час укладення кредитних договорів та договору позики, не надав жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зазначає, що ні в кредитному договорі ні в анкеті-заяви на отримання кредиту, відповідач не вказує, що він є особою чиї права захищені ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом відповідач зобов`язаний був звернутись до відділення відповідної фінансової установи, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом.

Позивач звертає увагу суду, що з моменту отримання права вимоги до відповідача по Кредитних договорах та договорі позики, у відповідності до Договору відступлення права вимоги позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Отже, на підставі вище викладеного встановлено, що нарахування відповідачу відсотків здійснювалось з тих підстав, що відповідач не повідомив Первісних кредиторів у відповідності до чинного законодавства про те, що він являється військовослужбовцем та що на нього поширюється норми ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати (т. І, а.с.195-208, 215-228).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 вересня 2024 року витребувано від АТ «УЕІВЕРСАЛ БАНК» інформацію, яка містить банківську таємницю.

19 вересня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 18 грудня 2024 року 16 год. 00 хв. у зв`язку з витребуванням доказів.

18 грудня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 10 березня 2025 року 16 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою відповідача.

06 березня 2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вказує на те, що 07 жовтня 2024 року в підсистемі «Електронний суд» за вх.№ 35008/24-Вх зареєстровано відповідь АТ «УНІВЕРСАЛБАНК», в якій надано виписку про рух коштів по картковому рахунку № НОМЕР_3 .

Відповідно до п. 2.1. Договору №5545838 Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 .

Згідно виписки про рух коштів по картковому рахунку № НОМЕР_3 вбачається, що на картковий рахунок Відповідача № НОМЕР_3 надійшли кошти в сумі 11250,00 грн. 15 лютого 2022 року о 12:11:06.

В графі «Деталі операції» зазначено «CPS CREDIT», тобто Custompaymentservice -послуга по індивідуальним платежам, категорія - кредит, та в графі «MCC» зазначено «6536», тобто MCC код (Merchant Category Code) це чотиризначний код, який класифікує вид діяльності продавця під час транзакцій з банківськими картками, код 6536 означає грошові перекази з картки на картку - зарахування (всередині країни).

Тобто кошти за договором №5545838 перераховано на картку Відповідача через АТ «ПУМБ», отже виписка про рух коштів по картковому рахунку № НОМЕР_3 підтверджує факт отриманням відповідачем коштів згідно договору №5545838, у сукупності з іншими матеріалами справи.

В даному випадку відсутність заперечень щодо отримання коштів зі сторони відповідача, оплата ним заборгованості відповідно до розрахунку, доданого до матеріалів справи, а також власне матеріали справи, свідчать про те, що відповідачем кошти за договором позики були отримані, і цей факт є більш переконливий як з точки зору наданих доказів. А тому факт отримання коштів за Договором позики №5545838, доведено, а отже позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд судове засідання провести за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (т. ІІ а.с.2-4).

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 лютого 2022року між ОСОБА_1 та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір № 5545838 про надання споживчого кредиту, який підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений п. 10 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.п. 2.1. п.2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.

Згідно з п.п. 2.4. п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору (а.с.5-10).

19 червня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19062023, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб -Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (а.с.13-16).

Відповідно до Реєстру боржників від 19 червня 2023 року до Договору факторингу № 19062023 від 19 червня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 25130, 25 грн., з яких: 11250,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13880,25 грн. - сума заборгованості за відсотками (т. І а.с.17).

Вказаний розмір заборгованості підтверджується також витягом з реєстру боржників (т. І а.с.209-211), а також розрахунком заборгованості за період з 19 червня 2023 року по 31 жовтня 2023 року (а.с.18) та карткою обліку Договору(розрахунок заборгованості) (т. І а.с. 172-184).

Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно із ч.5 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Зазначений висновок відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожний правочин укладений в електронній формі вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У пропозиції укласти кредитний договір зазначено, що позичальник ознайомився та погодився з кредитним договором, умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://alexcredit.ua/umovi).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Отже, підписуючи пропозицію укласти договір (оферта) позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що договір про надання фінансового кредиту від 25 квітня 2021 року та договір кредитної лінії від 29 липня 2021 року підписані відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, що підтверджує укладання між сторонами правочинів.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).

Отже, судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ОСОБА_1 15 лютого 2022 року укладений у формі електронного документу, із застосуванням одноразового паролю-ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір з відповідачем не був би укладений. Таким чином, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Крім того договір та його умови в судовому порядку не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін

Матеріали справи не містять доказів та відповідачем не доведено, що він не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

На запит суду АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надано відповідь про те, що станом на 15 лютого 2022 року на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано банківські картки № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 (т. І а.с. 244).

З виписки по рахункам за вказаними картковими рахунками вбачається, що 15 лютого 2022 року здійснено перерахування коштів в розмірі 11250 грн. 00 коп. (т. І а.с. 245-246).

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували вказані докази перерахування коштів за вказаним кредитним договором.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

На підтвердження обставин переходу до позивача прав вимоги від первісного кредитора надано копію реєстру боржників (т. І а.с. 209-211), а також платіжну інструкцію від 21 червня 2023 року щодо перерахування плати за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу №19062023 від 19 червня 2023 року (т. І а.с. 212).

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин сплати кредитної заборгованості первісному кредитору, а тому його доводи як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог про те, що він не був повідомлений належним чином про зміну кредитора у зобов`язанні, на увагу не заслуговують.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.

Згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц, провадження №61-21025св18.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75 затверджено перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 листопада 2022 року, наказом Мінреінтеграції від 30 листопада 2022 року № 280 затверджено оновлений перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), до якої відноситься, зокрема: Запорізька область - Запорізька міська територіальна громада.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року, особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За нормами ч.3 ст. 9 Закону України «Про основи національного спротиву» до складу добровольчих формувань територіальних громад зараховуються громадяни України, які відповідають вимогам, встановленим Положенням про добровольчі формування територіальних громад, пройшли медичний, професійний та психологічний відбір і підписали контракт добровольця територіальної оборони. Громадяни України зараховуються до складу добровольчих формувань територіальних громад за місцем своєї реєстрації. У разі введення воєнного стану громадяни України можуть зараховуватися до складу добровольчих нормувань територіальних громад також безпосередньо в районах ведення воєнних бойових) дій. На громадян України, зарахованих до складу добровольчих формувань територіальних громад, під час участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони поширюється дія статутів Збройних Сил України.

Відповідно до ч.5 ст.9 Закону України «Про основи національного спротиву», облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.

За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

У частині четвертій статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

Відповідно до пункту 13 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення.

Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення.

Разом з цим пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18).

Згідно довідки Добровольчого формування № 1 Ворожбянської міської територіальної громади Сумського району Сумської області від 05 квітня 2024 року № 13 ОСОБА_1 є добровольцем, залучений до виконання обов`язків у «Добровольчому формуванні №1 Ворожбянської міської територіальної громади», яке сформоване на території Сумського району та організаційно підпорядковане командуванню НОМЕР_5 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_6 окремої бригади територіальної оборони Сумської області і у цілодобовому режимі забезпечує стримування збройної агресії Російської Федерації, виконує завдання у прикордонній зоні, націлені на забезпечення безпеки та охорони прав і свобод людини, згідно бойових розпоряджень підрозділів Сил територіальної оборони, у зоні відповідальності яких знаходиться Ворожбянська міська територіальна громада.

Свої обов`язки ОСОБА_1 виконує щодня, з 01.08.2022р, згідно Закону України «Про основи національного супротиву» та постанови Кабінету міністрів України від 29.12.2021 №1449 «Про затвердження Положення про добровольчі формування територіальних громад», наказу Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України №204 від 20.04.2022 р та підписаного ним контракту з командиром Добровольчого формування №1 Ворожбянської міської територіальної громади, що підтверджується копією довідки, яка видана 05 квітня 2023 року № 13 командиром добровольчого формування № 1 Ворожбянської міської територіальної громади (а.с.133).

Таким чином, для відповідача діє передбачена п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» заборона нараховувати позивачу проценти за користування кредитом, комісії та штрафні санкції за невиконання кредитних зобов`язань.

Таким чином, відносно відповідача, який з 01 серпня 2022 року виконує обов`язки згідно Закону України «Про основи національного супротиву» та постанови Кабінету міністрів України від 29.12.2021 №1449 «Про затвердження Положення про добровольчі формування територіальних громад», наказу Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України №204 від 20.04.2022 р та підписаного ним контракту з командиром Добровольчого формування №1 Ворожбянської міської територіальної громади (т. І а.с.133).

Як вбачається з розрахунку заборгованості (витяг з реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 19062023 від 19 червня 2023 року), що надана в якості доказу позивачем (т. І а.с. 17), відповідачу за кредитним договором № 5545838 від 15 лютого 2022 року, нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 13880 грн. 00 коп.

Однак зазначене не відповідає положенням п. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Прикінцевим положенням Закону № 1275-VII,, а тому відсотки не підлягають нарахуванню.

На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним між сторонами, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає частковому захисту, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 5545838 в розмірі 11250 грн. 00 коп., тобто сума заборгованості за основною сумою боргу.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2684,00*44%) у сумі 1180 грн. 96 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суму заборгованості за Кредитним договором № 5545838 в розмірі 11250 грн. 00коп. та судовий збір в сумі 1180 грн. 96 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, 01032.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Повне судове рішення виготовлене 21 березня 2025 року.

Суддя А.П. Сидоренко