№ 2-о/183/38/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

23 листопада 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищезазначеною заявою, в обґрунтування якої, з урахуванням уточнених вимог, посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявники вказують на те, що оскільки їх син, з 06 січня 2017 року був військовослужбовцем та перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , вони , як батьки померлого, мають право на отримання виплат відповідно до постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Порядку виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 року, рішення Міністра оборони України № 248/9240 від 28.12.2018 року.

В той же час, отримати відповідні виплати заявники не мають можливості, оскільки більшість військових документів сина видані відносно ОСОБА_3 , а не як вірно відносно ОСОБА_3 .

Зауважують, що наявна помилка у військових документах виникла під час видачі 15 квітня 2004 року паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 у зв`язку з неправильним перекладом його прізвища з російської мови на українську, а саме: помилково зазначено прізвище ОСОБА_4 , в той час як вірно ОСОБА_5 .

В зв`язку з наведеним, в заяві ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили суд: встановити факт родинних відносин, а саме, а саме, що Витяг з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1189 від 17 березня 2023 року та Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по строковій частині) № 262 від 07 грудня 2022 року видані відносно ОСОБА_3 , фактично були видані відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2023 року зазначену заяву було залишено без руху, заявникам надано строк для усунення її недоліків, а саме долучення документів, які підтверджують сплату судового збору в сумі 536,80 грн., кожним заявником.

30 листопада 2023 року на виконання даної ухвали представник заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Медведовська Л.М. звернулася до суду з заявою, згідно якої усунула недоліки заяви, долучивши квитанцію про сплату заявником ОСОБА_1 судового збору в сумі 1 076,60 грн.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2023 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами окремого провадження.

Заявник заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника остання просила розглянути справу без її участі, вимоги підтримала, просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, згідно заяв просив розглядати справу без його участі.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 53 років помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 29 листопада 2022 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис № 2474, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 29 листопада 2022 року.

Заявники ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вказують на те, що оскільки їх син, з 06 січня 2017 року був військовослужбовцем та перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , вони , як батьки померлого, мають право на отримання виплат відповідно до постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Порядку виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 року, рішення Міністра оборони України № 248/9240 від 28.12.2018 року.

В той же час, отримати відповідні виплати заявники не мають можливості, оскільки більшість військових документів сина видані відносно громадянина ОСОБА_3 , а не як вірно відносно ОСОБА_3 .

Так, зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 02 квітня 1969 року, вбачається, між заявниками був зареєстрований шлюб, актовий запис № 11 від 02 квітня 1969 року. Прізвища подружжя російською зазначено « ОСОБА_7 » і « ОСОБА_7 ».

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 02 березня 2021 року, між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розірвано шлюб, актовий запис № 11 від 02 березня 2021 року.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області народився ОСОБА_3 , актовий запис про народження № 35 від 11 липня 1969 року. Його батьками зазначені заявники: ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 від 21 квітня 2010 року.

При цьому, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 15 квітня 2004 року Новомосковським РВ УМВС України у Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_8 від 04 вересня 2018 року № 1286 вбачається, що ОСОБА_3 капітан медичної служби перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 06 січня 2017 року.

Встановлено, що військові документи, а саме: Витяг з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1189 від 17 березня 2023 року та Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по строковій частині) № 262 від 07 грудня 2022 року видані відносно ОСОБА_3 .

В матеріалах справи містяться автобіографії від 12 січня 2015 року, від 12 січня 2015 року, від 12 жовтня 2021 року, які складені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зокрема, характеристика з місця проживання, підписана депутатом сільської Піщанської ради Новомосковського району Дніпропетровської області видана на ім`я ОСОБА_3 .

Також, в матеріалах справи містяться автобіографії, атестаційний лис та послужний список, які складені на ім`я (мовою оригіналу) « ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

В той же час, атестаційний лист на присвоєння військового звання по запасу старшому лейтенанту медичної служби складений на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також встановлено, що диплом спеціаліста серії НОМЕР_9 , виданий 30 червня 30 червня 1993 року реєстраційний № 11052 на ім`я ОСОБА_3 .

Згідно довідки про склад сім`ї № 1039, виданої 17 травня 2018 року Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області вбачається, що ОСОБА_3 проживав разом з батьком ОСОБА_2 , 1944 р.н. за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 , видано повторно 07 липня 2023 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 53 років помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 29 листопада 2022 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис № 2474.

Таким чином, суд приходить до висновку, що військові документи, а саме: Витяг з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1189 від 17 березня 2023 року та Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по строковій частині) № 262 від 07 грудня 2022 року, видані відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично були видані на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а наявні розбіжності в прізвищі виникли під час видачі 15 квітня 2004 року паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 у зв`язку з неправильним перекладом його прізвища з російської мови на українську.

У відповідності до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як вже було зазначено, з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи надані заявниками докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилаються останні, в зв`язку з чим вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення підлягають задоволенню.

За приписами ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 76-81, 89, 258-259, 263-268, 293, 294, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що Витяг з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1189 від 17 березня 2023 року та Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по строковій частині) № 262 від 07 грудня 2022 року видані відносно ОСОБА_3 , фактично були видані відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати покласти на заявника ОСОБА_1 .

Учасники справи:

- заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_12 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заінтересована особа: Міністерство оборони України, , місцезнаходження за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6;

- заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_13 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 05 березня 2025 року.

Суддя Д.І. Городецький