Справа № 191/5673/24
Провадження № 2/191/2097/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А.В.,

за участю секретаря Яришевої Н.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В :

11.12.2024 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку. В обґрунтування позовних позивачі зазначили, що

Вони є власниками по 1/3 частини квартири в житловому будинку АДРЕСА_1 . Власником 1/2 частини житлового будинку відповідно до витягу від 21.07.2003 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Синельниківським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі договору дарування ВАК № 968213 р. 1320/12.06.2003 року є відповідач ОСОБА_4 .

Маючи наміри оформити право власності на земельну ділянку, яка знаходиться у в користуванні позивачів, останні звернулися до виконавчого комітету Синельниківської міської ради, щодо надання дозволу на розробку технічної документації з землеустрою з метою безоплатної приватизації, де стало відомо про неможливість здійснення певних заходів по приватизації землі так як право власності у них оформлено не на 1/2 частину житлового будинку, а на квартиру.

Згідно з випискою з рішення Виконавчого комітету Синельниківської міської ради №173 від 12.05.1992 року «Про продаж житлових будинків» виконавчим комітетом вирішено продати 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 яка була основним квартиронаймачем, за дві тисячі п`ятсот шістдесят три карбованці на загальній земельній ділянці площею 600 кв.м. Відповідно до довідки характеристики від 18.11.1992 року №1127 саме, по заяві власника відбувалося відчуження 1/2 частини житлового будинку який складався з квартири АДРЕСА_2 сіни 2-1(1.49), кухня 2-2 (2,95 х 3,45) кімната 2-3 (4.15 х 3,70) кімната 2-4 (2.73x3.71) згідно до проведеного розрахунку дані будівля складають частину ідеальної долі житлового будинку. Позивачами сплачена повна сума коштів в розмірі дві тисячі п`ятсот шістдесят три карбованці про що свідчить довідка Виконкому Синельниківської міської ради народних депутатів. Про що підтверджується квитанцією № 076460 від 01.06.1992 року.

На підставі розпорядження від 31.08.2006 року №127/164 позивачі отримали свідоцтво на право власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , а не на 1/2 частину житлового будинку. В свідоцтві зазначено загальний опис об`єкту: Загальна площа 44,0 кв.м.; житлова площа 30,7 кв.м., квартира АДРЕСА_2 складається із кухні 1-пл. 7,6 кв.м., кімната 2-пл. 5,8 кв.м., кімнати 3-пл. 11,3 кв.м, кімнати 4- пл.. 13,6 кв.м., коридору 5- пл.. 5,7 кв.м.

04.06.2006 року було отримано розроблений організацією, яка має ліцензію, проект забудови на прибудову приміщення до квартири житлового будинку на земельній ділянці в АДРЕСА_1 , після закінчення будівельних робіт змінилась площа житлової забудови: Загальна площа житлового будинку складає - 113.0 м.кв., житлова площа житлового будинку складає 70.3 кв.м.

Позивачами були виконані всі зобов`язання котрі були зазначені в рішеннях міської ради та її виконавчого комітету №173 від 12.05.1992 року «Про продаж житлових будинків» виконавчим комітетом вирішено продати частину житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідною частиною надвірних будов і спору, який знаходиться в АДРЕСА_1 . У зв`язку з допущеною помилкою, а саме зазначеної в квитанції сплата розміру коштів за квартиру а не за 1/2 частину житлового будинку Синельниківським бюро технічної інвентаризації на думку позивачів і було оформлене право власності на квартиру.

Таким чином, позивачі по не зрозумілим для них обставинам набули право власності на квартиру АДРЕСА_3 , однак не мають можливості зареєструвати право власності на житловий будинок так як мають в наявності оформлені документи на квартиру.

Рішенням виконавчого комітету від 27 березня 2024 № 142/0/8-24 було змінено статус квартири АДРЕСА_3 на індивідуальний житловий будинок. В даному рішенні зазначено про необхідність звернутися до центру надання адміністративних послуг для присвоєння поштової адреси та необхідності перереєстрації речових прав на об`єкт нерухомого майна. Державним реєстратором пояснено про неможливість проведення реєстрації в зв`язку з необхідністю отримання декларації про закінчення будівельних робіт в інспекції ДБК, дана декларація видається при наявності оформлення земельної ділянки.

Позивачі просять припинити право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 , на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності по 1/6 частині житлового будинку кожному з господарськими будівлями і спорудами розташованого на АДРЕСА_1 а саме що складається з: житловий будинок А1-1, прибудова а2, прибудова а3 прибудова а7 з приміщеннями: кухня площею - 7,6 кв.м.,

ванна площею 6,7 кв.м., кімната площею 14,4 кв.м., кімната 4 площею 13,6 кв.м., кімната 3 площею 11,3 кв.м., кімната 2 площею 5,8 кв.м., коридор 6 площею 6,0 кв.м., сарай Б1, гараж Ж, огорожа №1-4.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, але надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Судовий збір просили не стягувати з відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Також надав суду копію договору дарування житлового будинку серії ВАК №968213, посвідчений 12.06.2003 року приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ситник О.В., зареєстрований в реєстрі за №1320 та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1033095 від 21.07.2003 року, номер запису 8677, в книзі 121, згідно якого ОСОБА_4 є власником частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача Синельниківської міської ради Ковтун А.О. у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без участі представника у судовому засіданні. Заперечень проти позову не має.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За частиною 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.10.2006 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , є власниками, по 1/3 частині кожен, квартири за адресою: АДРЕСА_4 , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12111940 від 10.10.2006 року.

Відповідно до випису з рішення від 12.05.1992 року № 173 про продаж житлових будинків, які належать міській раді, вирішено продати частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будов і споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , яка є основним квартиронаймачем.

Згідно до довідки виконкому Синельниківської міської ради народних депутатів, вбачається, що ОСОБА_1 сплатила за квартиру грошові кошти в сумі 2563 карбованці.

Відповідно до довідки КП «Новомосковське МБТІ» ДОР» згідно архівних відомостей інвентаризаційної справи повідомляє , що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , розташований в АДРЕСА_4 , зареєстрований: 1/3 частина за ОСОБА_1 , 1/3 частина за ОСОБА_3 , 1/3 частина за ОСОБА_2 , 1/3 частина за ОСОБА_4 . Форма власності: часткова, приватна. Загальна площа жилого будинку А 1-1 складає : 113.0 м.кв. Житлова площа жилого будинку А 1-1 складає: 70.3 м.кв.

Згідно технічного паспорту виготовленого КП «Новомосковське МБТІ» ДОР» станом на 07.09.2024 року на житловий будинок, господарчі будівлі та споруди розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , складаються з: житловий будинок А1-1, прибудова а2, прибудова а3 прибудова а7 з приміщеннями: кухня площею - 7,6 кв.м.,

ванна площею 6,7 кв.м., кімната площею 14,4 кв.м., кімната 4 площею 13,6 кв.м., кімната 3 площею 11,3 кв.м., кімната 2 площею 5,8 кв.м., коридор 6 площею 6,0 кв.м., сарай Б1, гараж Ж, огорожа №1-4.

Частина 1 статті 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а вважається лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Досліджуючи обставини існування в особи права власності, суд має передусім встановлювати підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

З наведеного вбачається, що законодавцем гарантовано право безоплатної передачі земельної ділянки громадянину у власність, зокрема, у межах норм безоплатної приватизації, порядок проведення якої регламентовано положеннями статті 118 Земельного кодексу України.

Крім того, слід зазначити, що Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачами було доведено їх право власності на спірний житловий будинок, який був зареєстрований як квартира, що в подальшому призвело до труднощів у здійсненні їх прав на реєстрацію земельної ділянки, у зв`язку з чим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати віднести за рахунок позивачів.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 319, 328, 392 ЦК України, ст.ст.2, 4, 13, 81-82,89,141, 206, 263-265 ЦПК України, ст. 118 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку, задовольнити.

Припинити право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 , на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності по 1/6 частині житлового будинку кожному з господарськими будівлями і спорудами розташованого на АДРЕСА_1 а саме що складається з: житловий будинок А1-1, прибудова а2, прибудова а3 прибудова а7 з приміщеннями: кухня площею - 7,6 кв.м., ванна площею 6,7 кв.м., кімната площею 14,4 кв.м., кімната 4 площею 13,6 кв.м., кімната 3 площею 11,3 кв.м., кімната 2 площею 5,8 кв.м., коридор 6 площею 6,0 кв.м., сарай Б1, гараж Ж, огорожа №1-4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. В. Твердохліб