Справа № 505/3407/24
Провадження №2/523/1737/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюба Г.І.

за участю представника позивача адвоката Івасишина В.П.

за участю відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,) третя особа: Подільський районний відділ державної виконавчої служби в Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (код за , місцезнаходження: просп. Шевченка, буд. 16, м.Подільськ, Одеська обл.) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Подільський районний відділ державної виконавчої служби в Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так сторони проживали у зареєстрованому шлюбі з 2003 року до 2007 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась у сторін народилась дочка ОСОБА_3 .

Шлюбні стосунки між сторонами припинені в 2007 році.

Згідно виконавчого листа № 2-195/2009, виданого Котовським міськрайонним судом 01.02.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини його заробітку/доходу/ щомісячно, але не менше 30 відсотків мінімального прожиткового мінімуму на одну дитину, починаючи з 14.01.2009 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заява про примусове виконання даного рішення була подана відповідачкою до Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 16.10.2013 року, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2013 року.

В провадженні Подільського ВДВС у Подільському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №40281140 від 16.10.2013 року з примусового виконання виконавчого листа, виданого Котовским міськрайонним судом 01.02.2012 року яро стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам головного державного виконавця від 13.08.2024 року у заборгованість по аліментам на користь ОСОБА_4 , станом на 24.06.2022 року, складає 67 792, 96 грн..

Позивач стверджує, що після звернення відповідача з заявою про стягнення аліментів він працював в філії Пасажирська компанія AT «Укрзалізниця» та регулярно виплачував аліменти з заробітної плати.

За даний час відповідач ніяких скарг, заяв в адрес державного виконавця щодо несплати позивачем аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не подавала.

Таким чином, нарахована заборгованість по аліментам на утримання дитини в розмірі 67792,96 грн. нарахована незаконно, не відповідає дійсності, так як він не приховував місце проживання та роботи, активно приймав участь у вихованні та утриманні дитини.

В даний час, позивач працює у виробничому підрозділі «Подільська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця», за липень місяць 2024 року нарахована заробітна плата в сумі 13 135,91 грн., податок з доходів фізичних осіб - 2 364 46 грн., сплачені аліменти в сумі 5251,25 грн., фактично він отримує 4 520,20 грн.

Крім того, в даний час він проживає в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , який зареєстрував 09.03.2019 року у Подільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Дружина ОСОБА_8 хворіє на стенокардію, гіпертонічну хворобу, цукровий діабет тип II, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 1716/378 від 01.07.2024 року, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 01.08.2024 року, на лікування якої він витрачає значні кошти.

Від даного шлюбу маємо дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка перебуває утриманні позивача.

Окрім того, на утриманні позивача перебувають його батьки:

мати ОСОБА_10 , 1963 року народження, яка хворіє, являється особою з інвалідністю 3 групи безстроково, що підтверджується довідкою КНП Одеський обласний шкірно-венерологічний диспансер» від 03.08.2021 року та довідкою МСЕК від 07.11.2022 року.

батько - ОСОБА_11 , 1960 року народження, у якого гостре порушення мозкового кровообігу по типу ішемії в лівій СМА у вигляді помірного давобічного геміпарезу, у зв`язку чим перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КНП «Подільська міська лікарня» з 10.03.2022 року по 22.03.2022р., що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №588/73 .

Позивач проживає у приватному будинку в АДРЕСА_1 , в якому наявне тільки пічне опалення, що підтверджується довідкою голови квартального комітету №8 від 18.08.2024 року.

Позивач витрачає значні суми на придбання дров та вугілля для опалення та на оплату балонного газу, також витрачає значні суми за спожиту електроенергію станом на червень -24 року, до сплати за фактичне споживання електроенергії 4 587,96 грн.

Окрім того, позивач повинен забезпечити себе необхідним одягом, ліками та продуктами зонування, сплачувати комунальні платежі.

На підставі викладеного, позивач просить прийняти рішення, яким звільнити його від заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що виникла станом на 24.06.2022 року в сумі 67 792, 96 гри.

Позиція відповідача.

Відповідачка позовні вимоги не визнала у повному обсязі та направила відзив наступного змісту. Так, у 2005 році сторони фактично перестали підтримувати стосунки як подружжя(жили в різних помешканнях, вели окремий побут). Дитині на той час виповнився рік, відповідачка не працювала, оскільки перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3х років. Відповідачка стверджує, що позивач не цікавився життям дитини та не приймав участі в її вихованні, повністю ігнорував обов`язки батька, жодного разу не сплатив за садочок, не купував продуктів для дитини, не купував їй одягу та іграшок, не водив у лікарню та не купував ліків.

В 2009 році ОСОБА_12 подав позовну заяву про зменшення суми аліментів з 1/4 до 1/6 , як причину позивач вказав народження доньки в іншому шлюбі на ім`я ОСОБА_13 і утримання нової родини. Суд задовільнив позов у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2-195/2009, виданим Котовським міськрайонним судом про стягнення аліментів на мою користь з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини його заробітку/доходу щомісячно , починаючи з 14.01.2009 року. Позивач продовжував ухилятися від сплати 1/6 частини від усіх доходів, які він не платив добровільно.

Відповідачка також посилається на те, що позивач одружився в 2019 році, а всі захворювання у дружини позивача, діагностуванні задовго до одруження, а заборгованість, як видно з таблиці вище, виникла ще з 2008 року і аж до сьогодні.

В позовній заяві позивач стверджує , що на його утриманні також знаходяться батьки: ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , але жодного документу ,який би підтвердив утримання батьків ,не надано.

Пояснення сторін у судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача адвоката Івасишин В.П. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснив, що наявне матеріальне становище позивача не надає можливості погасити заборгованість по аліментам.

Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів за декілька років, а також він взагалі не піклується та не утримає дочку, тобто самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно виконавчого листа № 2-195/2009, виданого Котовським міськрайонним судом 01.02.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини його заробітку/доходу/ щомісячно, але не менше 30 відсотків мінімального прожиткового мінімуму на одну дитину, починаючи з 14.01.2009 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заява про примусове виконання даного рішення була подана відповідачкою до Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 16.10.2013 року, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2013 року.

В провадженні Подільського ВДВС у Подільському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №40281140 від 16.10.2013 року з примусового виконання виконавчого листа, виданого Котовским міськрайонним судом 01.02.2012 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам головного державного виконавця від 13.08.2024 року у заборгованість по аліментам на користь ОСОБА_4 , станом на 24.06.2022 року, складає 67792, 96 грн..

З даного розрахунку заборгованості убачається, що заборгованість виникла не тільки за період 2021-2022р.., а існувала ще станом на 01.03.2021р. у розмірі 70830 грн. 71 коп.. Так з доходу позивача відрахувались аліменти, але їх не вистачало для повного погашення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає, що твердження позивача, що заборгованість по аліментам на утримання дитини в розмірі 67792,96 грн. була нарахована незаконно не підтверджена жодним доказом, а саме відповідним судовим рішенням, яким визначено неправомірність наявного розрахунку.

З наданих позивачем документів убачається, що він працює у виробничому підрозділі «Подільська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» та регулярно отримує доходи. Так за липень місяць 2024 року нарахована заробітна плата в сумі 13 135,91 грн., податок з доходів фізичних осіб - 2 364 46 грн., сплачені аліменти в сумі 5251,25 грн..

Суд вважає, що розмір заробітної плати не є підставою для звільнення від сплати аліментів.

Судом встановлено, що позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_14 , який зареєстрував 09.03.2019 року у Подільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Від даного шлюбу маємо дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка перебуває утриманні позивача.

З наданих позивачем документів убачається,дружина ОСОБА_15 хворіє на стенокардію, гіпертонічну хворобу, цукровий діабет тип II, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 1716/378 від 01.07.2024 року, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 01.08.2024 року, на лікування якої він витрачає значні кошти.

В той же час, відсутня інформація про наявність/відсутність доходів ОСОБА_15 .

Позивач також стверджує, що його на утриманні позивача перебувають його батьки:

мати ОСОБА_10 , 1963 року народження, яка хворіє, являється особою з інвалідністю 3 групи безстроково, що підтверджується довідкою КНП Одеський обласний шкірно-венерологічний диспансер» від 03.08.2021 року та довідкою МСЕК від 07.11.2022 року.

батько - ОСОБА_11 , 1960 року народження, у якого гостре порушення мозкового кровообігу по типу ішемії в лівій СМА у вигляді помірного давобічного геміпарезу, у зв`язку чим перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КНП «Подільська міська лікарня» з 10.03.2022 року по 22.03.2022р., що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №588/73.

Суд виходить з того, що позивач не надав доказів про отримання доходів його батьками, довідок з Пенсійного Фонду України про розмір пенсії, інших доходів.

Отже в даному випадку неможливо стверджувати, що рівень доходів батьків позивача є меншим аніж встановлений прожитковий мінімум, а також, що вони потребують фінансової допомоги зі сторони позивача.

Суд також вважає, що наявність у будинку позивача пічного опалення, сплата позивачем комунальних послуг, не є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами.

Правові підстави ухваленого рішення.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом ч.2 ст.18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Так, способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є зміна правовідношення.

Стаття 8 СК України врегульовує, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За приписами ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, зміна правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Сімейні спори, які стосуються інтересів дітей та їх батьків, необхідно розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини, які закріплені у Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року), зокрема, при ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися, держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку (забезпечує у максимально можливій мірі безпечне життя і здоровий розвиток дитини).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц вказала, що положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Згідно з положеннями до ч.1,2 ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність права захисту прав дитини, а тому у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин кожної конкретної справи, а вже тільки потім - права батьків. Подібний висновок Верховний Суд зробив у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 712/11527/17.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз ст. 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути частково або повністю звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі, якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Як визначено п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.11.2018 року у справі №343/860/17 та постанові від 04.03.2021 року у справі №177/1090/18.

З аналізу положень ст. 197 СК України, вбачається, що вочевидь повне або часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості.

Позивач у позові стверджує, що у зв`язку з тим, що розмір стягуваних аліментів є непомірним, він не має можливості своєчасно сплачувати їх в повному обсязі.

Необхідно відзначити, що позивач знав та розумів свій обов`язок по виконанню рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак його не виконував, що призвело до накопичення заборгованості.

Суд вважає, що позивачем не підтверджено належними доказами, що заборгованість у розмірі 67792,96 грн., виникла з незалежних від нього причин, у зв`язку з погіршенням матеріального становища, або внаслідок тяжкої хвороби, яка позбавила його можливості сплачувати аліменти, або внаслідок виникнення інших суттєвих обставин.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру заборгованості зі сплати аліментів, в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 247, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,) третя особа: Подільський районний відділ державної виконавчої служби в Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (код за , місцезнаходження: просп.Шевченка, буд. 16, м.Подільськ, Одеська обл.) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами залишити без задоволення у повному обсязі.

Повний текст рішення буде складено та підписано у п`ятиденний строк з дати проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може подана протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Одеського апеляційного суду.

Суддя В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 24.03.2025