Справа № 288/2497/24
Провадження № 2/288/92/25
20 березня 2025 року смт Попільня
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Зайченко Є. О.,
за участю секретаря судових засідань Корнієнко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якій вказує, що з 1998 року по 2007 рік проживала спільно без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 . За час спільного проживання народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2011 року з Відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по сто гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

На даний час син, ОСОБА_4 , досяг повноліття, проживає разом з позивачем перебуває на моєму утриманні, навчається в Житомирському агротехнічному фаховому коледжі (І-ІІ рівень акредитації) за спеціальністю Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка, денна форма навчання, стипендію не отримує. Термін навчання закінчується 30 червня 2026 року. Він не має можливості працювати, а тому потребує матеріальної допомоги на час навчання. Домовленості з Відповідачем щодо участі в утриманні сина на період навчання не досягнуто. Відповідач коштів на навчання сина в добровільному порядку не надає, хоча на даний час проходить військову службу за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 і має змогу надавати матеріальну допомогу.

Потреба сина у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням полягає у витратах на оплату проживання у гуртожитку (600 гривень щомісячно), на проїзд до місця навчання, харчування, придбання підручників іншого приладдя необхідного для навчального процесу.

Позивач зазначає, що вона працює, її середній заробіток складає близько 9000 гривень щомісячно. У звязку з цим вона не може самостійно утримувати сина, оскільки її матеріальні можливості не дозволяють у повній мірі задовольняти потреби дитини на період навчання.

Відповідач проходить військову службу за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , інших дітей на утриманні не має, отримує регулярний дохід у вигляді грошового забезпечення та може надавати матеріальну допомогу. Позивач вважає, що стягнення аліментів на період навчання сина в розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) не буде надмірно обтяжливим для нього.

Позивач просить стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання в розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) Відповідача щомісячно починаючи стягнення з дати подачі позову до суду та до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження по даній справі.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи належним чином повідомлена.

Відповідач в судові засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі письмових доказів.

Відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно Судового виклику № 288/2497/24/2627/25 від 18.02.2025, № 288/2497/24/3732/25 від 11.03.2025 розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, відповідач ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд справи.

Частини 4 статті 223 ЦПК України передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень частини п`ятої статті 279 ЦПК України, тому суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі письмових доказів.

Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з вимогами статтями 274-279 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Киянською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , актовий запис за № 6. /а.с.5/

Як вбачається з довідки № 5373 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07 листопада 2024 року Попільнянської територіальної громади, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . /а.с.4/

Рішенням Ємільченського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2011 року, справа № 2-89/11, вирішено стягувати з ОСОБА_2 кошти на корить ОСОБА_5 на утримання синів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по сто гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття. /а.с.6/

Відповідно до копії Договору № 81 про навчання у закладі фахової передвищої освіти від 19 липня 2022 року Житомирського агротехнічного фахового коледжу державної форми власності ОСОБА_4 зарахований на 1 курс, за денного формою здобуття освіти, за спеціальністю 141 електроенергетика та електромеханіка. /в.ч.7-8/

Згідно довідки Житомирського агротехнічного фахового коледжу від 13 листопада 2024 року № 1050, ОСОБА_4 навчається в Житомирському агротехнічному фаховому коледжі (І-ІІ рівень акредитації) за спеціальністю «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка» за регіональним замовленням з 01 вересня 2022 року, гідно наказу про зарахування № 219 від 17 серпня 2022 року. Термін навчання закінчується 30 червня 20226 року. Форма навчання денна. /а.с.9/

Відповідно до копії довідки про доходи виданої Житомирським агротехнічним фаховим коледжем № 928 від 12 листопада 2024 року, ОСОБА_4 з травня 2024 року по жовтень 2024 року, стипендія не призначалася. /а.с.10/

Як вбачається з копії квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 91, № 93 від 31 жовтня 2024 року АТ «Ощадбанк», ОСОБА_4 здійснено переказ коштів за проживання в гуртожитку Житомирського агротехнічного фахового коледжу в розмірі 2015.00 гривень, 3224.00 гривень, квитанція № 81 від 06 вересня 2024 року на суму 2015.00 гривень, № 97 від 16 квітня 2024 року на суму 1010.00 гривень, № 97 від 21 березня 2024 року на суму 766.00 гривень./а.с.11-13/

Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного Кодексу України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до пунктів 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно статті 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно статті 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Положеннями статті 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом встановлено, що Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини чим порушує вимогу статті 198 Сімейного Кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Вказаний правовий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Статтею 200 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 4 вказаної статті містить застереження, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 є батьком повнолітнього ОСОБА_4 , який навчається та потребує матеріальної допомоги, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається слід задовольнити та стягнути з Відповідача аліменти в розмірі 1/5 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) на період його навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи стягнення від дня подання позову, що буде достатнім для його утримання, з урахуванням обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні дитини та можливим до сплати з боку платника аліментів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3; ст. ст. 180, 181, 182, 185, 191, 198-200 СК України; ст. ст. 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 223, 258, 259, 263-265, 279-280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, в розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 грудня 2024 року до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , 1211 гривень 20 копійок судового збору, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко