РІШЕННЯ № 384/340/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ №пр. 2/384/16/2025
14 березня 2025 року Вільшанський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Галицького В.В.,
зі секретарем судового засідання Лалаян А.С.,
за участю прокурора Дем`янової А.О.,
представника ДП "Ліси України" в особі філії "Центральний лісовий офіс" ДП "Ліси України" Саліцького О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в с-ще Вільшанка Голованівського району Кіровоградської області справу за позовною заявою керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» до Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації речового права та скасування державної реєстрації земельної ділянки, -
Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено проведення підготовчого засідання.
Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити.
Представник Кіровоградської обласної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить здійснити розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує.
Представник ДП "Ліси України" в особі філії "Центральний лісовий офіс" ДП "Ліси України" в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову.
Представник Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Просить повернути позивачу 50% сплаченого судового збору з державного бюджету.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Вислухавши доводи прокурора, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Вівсяниківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області від 25.11.2020 року №245 «Про затвердження проекту землеустрою» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Вівсяниківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області ОСОБА_1 , загальною площею 2,0000 га (кадастровий номер :02:000:0358) та надано вказану земельну ділянку у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 (а.с.39).

За змістом ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини, що виникають зокрема, при використанні лісів, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами в тому числі про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Таким чином, Земельним кодексом України встановлено пріоритетність норм цього кодексу для застосування до земельних відносин, що виникають при використанні лісів.

Відповідно до абз. 2-3 ст. 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до ст. 4-5 Лісового кодексу України, до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара.

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.

Статтею 55 Земельного кодексу України визначено, що до земель лісового фонду належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

В силу положень ст. 19, 55, 84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовується для ведення лісового господарства у порядку, визначеному Лісовим кодексом України.

За ст. 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.

Статтею 92 Земельного кодексу України встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Також, відповідно до ст. 16-17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 57 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

В силу положень ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, крім перетворення державних підприємств у випадках, визначених статтею 120-1 цього Кодексу; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

В свою чергу відповідно до ч. 1-2 ст. 149 Земельного кодексу України Земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу. Вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини. Справжність підпису на документі, що підтверджує згоду землекористувача на вилучення земельної ділянки, засвідчується нотаріально.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Відтак, письмовими доказами належності спірної земельної ділянки до земель лісового фонду є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах від 24.12.2014 у справі №6-212цс14, від 25.01.2015 у справі №6-224цс14, від 23.12.2015 у справі №6-377цс15, а також Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.06.2018 у справі №278/1735/15-ц.

Також аналогічну позицію висловлено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 та від 23.10.2019 у справі №488/402/16-ц.

У відповідності до інформації філії «Голованівське лісове господарство» Державного підприємства «Ліси України» №2217-02-07/692 від 01.09.2023, земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0330 перебуває на балансі філії (а.с.55).

Той факт, що вказана земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення підтверджується також матеріалами лісовпорядкування 2009 та 2019 років (планшетом №5 лісовпорядкування 2009 року, планшетом №9 лісовпорядкування 2019 року) та проектами організації і розвитку лісового господарства ДП «Голованівське лісове господарство» Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства 2010 та 2020 років (а.с.58-66).

Відповідно до інформації ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» за №268 від 28.05.2024 року, земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0358 (2) згідно матеріалів лісовпорядкування 2009 року, має частковий перетин з землями лісогосподарського призначення кв. 39, Ємилівського лісництва філії «Голованівське лісове господарство» ДП «Ліси України», площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0358 (2) з межами кв. 39, Ємилівського лісництва філії «Голованівське лісове господарство» ДП «Ліси України» становить 1,3099 га з загальної площі ділянки 2,0 га (а.с. 180).

Відповідно до положень ст. 19-20 Земельного кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (ст. 20 Земельного кодексу України).

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Аналогічні положення містяться у ст. 57 Лісового кодексу України, відповідно до якої зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 122 Земельного кодексу України в редакції до 27.05.2021 Кабінет Міністрів України передавав земельні ділянки, у тому числі лісогосподарського призначення, із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених ст. 149 цього Кодексу.

За правилами ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України в редакції до 27.05.2021 Кабінет Міністрів України вилучав земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, у тому числі, - ліси для нелісогосподарських потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Після вказаної дати, в зв`язку із внесенням змін до ст. 149 Земельного кодексу України згідно із Законом України №1423-IX від 28.04.2021 така умова зникла, а тому вилучення земель державної власності з постійного користування здійснюється за загальним правилом органом державної влади що здійснює розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу з урахуванням вимог ст. 150 цього Кодексу.

Таким чином, повноваження щодо зміни цільового призначення земельної ділянки лісогосподарського призначення, вилучення з постійного користування лісокористувача та припинення права постійного користування землями держлісфонду, та вилучення лісів для нелісогосподарських потреб станом на час надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 належало виключно до компетенції Кабінету Міністрів України, а на час реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку - Кіровоградській обласній державній адміністрації.

Водночас, відповідно до інформації Секретаріату Кабінету Міністрів України за №2488/0/2-24 від 31.01.2024, Кабінетом Міністрів України рішень про погодження зміни цільового призначення, вилучення з державної власності та з постійного користування філії «Голованівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0358 не приймалося (а.с.51).

Крім цього, згідно з листом філії «Голованівське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 14.02.2024 за №22.17-08-01/65, як постійний користувач спірної земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0358 повідомило, що з 2000 року по даний час філією (підприємством) не надавалось згоди на вилучення земельної ділянки лісогосподарського призначення (а.с.58-59).

Надана у власність ОСОБА_1 спірна земельна ділянка мала лісогосподарське призначення та після надання її у власність, фактично не вилучена з Державного лісового фонду та своє цільове призначення фактично не змінила.

Згідно зі ст. 18-19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, які мають особливий правовий режим серед яких землі лісогосподарського призначення.

Статтею 55 Земельного кодексу України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Відповідно до ст. 56 Земельного кодексу України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Статтею 84 Земельного кодексу України передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства (ст. 203 Цивільного кодексу України).

Фактично рішенням Вівсяниківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області від 25 листопада 2020 року №245 в порушення вимог ст. 20, 21, 83 Земельного кодексу України та ст. 57 Лісового кодексу України, незаконно змінено цільове призначення спірної земельної ділянки із земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарського призначення з подальшим наданням їх у власність.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2021 року на підставі оспорюваного рішення здійснено державну реєстрацію за ОСОБА_1 права приватної власності на земельну ділянку площею 2 га, що знаходиться на території Вівсяниківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0358, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04 вересня 2023 року №345197793 (а.с.28-30).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Стаття 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає підстави для державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме перелік документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання та підтвердження державною фактів про внесення, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою та способом набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Спірна земельна ділянка до вказаного часу перебуває у користуванні філії «Голованівське лісове господарство» ДП «Ліси України».

Відповідно до ч. 5 ст. 122 ЗК України, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Таким чином, власником спірної земельної ділянки є держава в особі Кіровоградської обласної державної адміністрації.

Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Захист прав на земельні ділянки здійснюється, шляхом застосування передбачених законом, способів (ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором, законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини розуміє, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушення або припинення, а також встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 26 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Тож чинна редакція цієї норми встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судові рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Державна реєстрація речового права приватної власності ОСОБА_1 (запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 243) на земельну ділянку :02:000:0358, що має частковий перетин із земельною ділянкою лісогосподарського призначення, порушує права та охоронювані законом інтереси власника держави Україна в особі уповноваженого державного органу Кіровоградської обласної державної адміністрації та є перешкодою у належному користуванні та розпорядженні цим майном тим чи іншим способом.

Такий спосіб судового захисту, як скасування судом державної реєстрації речового права на нерухоме майно у практичному аспекті зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації речового права та скасування державної реєстрації земельної ділянки, підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує в рівних частинах з відповідачів Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області та ОСОБА_1 на користь Голованівської окружної прокуратури 50% сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 4542 грн. 00 коп., а саме по 2271 грн. 00 коп. з кожного, а також в порядку ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із визнанням відповідачем позову, повертає позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору при поданні позовної заяви в розмірі 9084 грн. 00 коп., що становить 4542 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 82, 89, 141, 206, 263-265, 268, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» до Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації речового права та скасування державної реєстрації земельної ділянки, задовольнити.

Визнати недійсним рішення Вівсяниківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області від 25.11.2020 № 245 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Вівсяниківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області ОСОБА_1 , загальною площею 2 га (кадастровий номер :02:000:0358)».

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 243 - земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0358 площею 2,0000 га, вчинену 01.02.2021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер відомостей про речове право 40403188.

Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0358 вчинену в Державному земельному кадастрі 09.11.2020.

Стягнути в рівних частинах з Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (, 26600, с-ще Вільшанка, вул. Центральна, 15, Голованівського району, Кіровоградської області) та з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_1 ) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (, 25006, м.Кропивницький, прос. Європейський, за наступними реквізитами: одержувач - Кіровоградська обласна прокуратура, , р/рахунок: UA0004600, банк: Державна казначейська служба України м.Київ, МФО: 820172, призначення платежу: повернення судового збору) судові витрати по сплаті судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн. 00 коп., а саме по 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн. 00 коп. з кожного.

Повернути Кіровоградській обласній прокуратурі частину сплаченого судового збору в сумі 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн. 00 коп. згідно з платіжною інструкцією №1063 від 15 травня 2024 року на рахунок ГУК у Кіровоградській області №UA0011513, код класифікації доходів бюджету: 22030101, код отримувача: 37918230.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 19 березня 2025 року.

Суддя: