Справа № 355/1543/24
Провадження № 2/355/87/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 березня 2025 року Баришівський районний суд Київської області, в складі:
головуючого судді Чальцевої Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Старенької С.М., Верби Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Баришівської селищної ради про позбавлення батьківських прав, -
06 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача - ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Баришівської селищної ради про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову позивачка ОСОБА_1 зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі - ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народився син ОСОБА_3 .
В свідоцтві про народження ОСОБА_3 відповідач зазначений батьком, хоча фактично жодних обов`язків батька по відношенню до свого малолітнього сина не виконує та не виконував.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.09.2013р. встановлено, що шлюб існує формально, сторони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки припинені та не можуть бути відновлені, сім`я розпалась,

Фактично з березня 2013 року, через 1 рік та 10 місяців після народження сина, відповідач пішов з сім`ї та з того часу нехтував своїми батьківськими обов`язками, жодним чином не спілкувався зі своєю дитиною, не піклувався про свого сина не проявляв жодної уваги, батьківської турботи, не забезпечував здобуття дитиною освіти, не надавав жодного матеріального утримання, не приймав участі у вихованні та дозвіллі не піклувався про духовний та моральний розвиток, не цікавився станом здоров`я сина та жодним чином не приймав участі в його лікуванні в проведенні операції, що була йому показана, тощо, більше того Відповідач пішов з сім`ї, коли сину ще не було двох років і з того часу жодного разу не бачив сина. Дитина не знає відповідача, не знайомий з ним та не сприймає його батьком.

11 червня 2013 року, відповідно до медичного висновку №130 про дитину-інваліда віком до 18 років, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було діагностовано /встановлено захворювання (патологічний стан) двобічна сенсоневральна глухота.

Двобічна сенсоневральна глухота це порушення слуху, що виникає при ураженні звукосприймаючої частини слухового аналізатора. Сенсорна (кохлеарна) втрата слуху виникає при локалізації ураження в равлику.

15.06.2021р. в ДУ «Інститут отоларингології ім. проф. ОС. Коломийченка НАМЗ України» (03680, м. Київ, вул. Зоологічна, 3) сину позивачки ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , було проведено операцію та встановлено кохлеарний імплант на лівому вусі.

Кохлеарний імплант це імплантований хірургічним шляхом нейропротез, електричний медичний пристрій, створений для людей з важким ступенем втрати слуху або повною перцептивною глухотою, який забезпечує сприйняття звуку людиною з помірною та глибокою сенсоневральною втратою слуху. За допомогою кохлеарного імплантати пацієнти можуть покращити розуміння мови як у тихому, так і в шумному середовищі. Завдяки повсякденному використанню та тренуванню слуху кохлеарні імплантати дозволяють дітям і дорослим навчитися інтерпретувати ці сигнали як мову та звук.

3 2016 року позивачка та її малолітній син ОСОБА_3 , проживають однією сім`єю з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в його квартирі АДРЕСА_1 , син перебуває на повному утриманні матері.

Дитина вважає ОСОБА_4 своїм батьком, вони разом проводять час, чоловік позивачки ОСОБА_4 піклується про її сина, вчить його рибалити, саме ОСОБА_4 піклується про її сина, його дозвілля та виховання, здоров`я та фактично виконує всі обов`язки батька для її малолітнього сина ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляв та не проявляє батьківського піклування про свого сина та всіляко ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідач не приділяв синові уваги навіть, проживаючи з ним під одним дахом, не грався з ним, не цікавився його здоров`ям, навіть коли син хворів, жодного разу не ходив з ним ні до дільничного лікаря, ні на щеплення. Він відмовлявся ходити разом з ними на прогулянки, зловживав алкогольними напоями, не працював, роботу не шукав, жодних коштів на дитину не надавав.

3 березня 2013 року відповідач, ОСОБА_2 , своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, відповідач жодного разу не виявляв бажання побачитись з сином, не приїздив до нього не телефонував, не цікавився його успіхами у навчанні, його здоров`ям, та взагалі його життям.

Відповідачу все одно як живе його син, чи він адаптований до життя в суспільстві, чи його син потребує допомоги. Відповідач повністю самоусунувся від покладених нього батьківських обов`язків від виховання сина, від забезпечення його життя, лікування, тощо.

На сьогоднішній день мій син навчається в шостому класі Хмельницької спеціальної загальноосвітньої школи №33 (починаючи з 2018), а до цього навчався в «Хмельницькій спеціальній загальноосвітній школі №33» (стара назва «Школа-дитячий садок» для дітей з вадами слуху №33) з 2014, за весь час його навчання в дошкільному навчальному закладі (протягом чотирьох років) та за шість років навчання в школі відповідач жодного разу не з`являвся в навчальні заклади та не цікавився життям сина скільки позивачка його не просила, жодної участі у вихованні сина не брав, вказані обставини також підтверджуються довідками зі Хмельницької спеціальної загальноосвітньої шкоди №33 №15 від 20.02.2024 та №16 від 21.02.2024, відповіддю №24 від 05.06.2024 Хмельницької загальноосвітньої школи №33 на адвокатський запит, копій додаються.

Будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх обов`язків, позивачка не чинила, а навпаки усіляко намагалась залучити його до участі у вихованні сина. Зокрема, неодноразово телефонувала та пропонувала йому поспілкуватись, приїхати провідати сина, прийти на перший та останній дзвоник, піти з ним на прогулянку, купувати одяг, харчування, памперси коли він був маленький, іграшки, ходити з ним до сурдопедагога для здійснення корекційно-розвиткової роботи в зв`язку з порушення слуху у сина, а також брати іншу участь у вихованні та утриманні сина. Але цього робити він не бажав та не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків, аліментів не сплачує.

Відповідач зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я сина, не дбає про його інтереси, починаючи з 29.11.2013 (з дати призначення судом) не сплачує аліменти на утримання свого сина, в наслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 137 190,00 грн. станом на 01.02.2024р., відповідач просто відсутній в житті дитини.

Законодавством не передбачено пільг чи превенцій особам, які проживають окремо від дитини, які б надавали їм можливість не виконувати покладених на них обов`язків по утриманню дитини та участі у його вихованні, так само як і відсутність заробітку не є поважною причиною не утримувати свою дитину та не піклуватись про неї.

Як вбачається з абзацу 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків мас місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Аналізуючи вищевикладене, враховуючи те, що відповідач не приймає жодної участі в житті сина ОСОБА_3 , не проявляв та не проявляє ніякої батьківської турботи, ігнорує покладені на нього обов`язки по вихованню та забезпеченню сина та ухиляється від будь-якої участі та взагалі відсутній в житті дитини, таку його бездіяльність можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, що вказує на відсутність усвідомлення зі сторони відповідача та на відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків,

На сьогоднішній день малолітній син знаходиться на повному утриманні матері; часом позивачці допомагає її чоловік ( ОСОБА_4 ) з яким вони проживають разом з 2016 року як одна сім`я, всі питання, щодо виховання сина позивачка вирішую самостійно.

Дитина оточена любов`ю, така атмосфера сприяє його нормальному та гармонійному розвитку.

В 2021 році дитині було проведено операцію з встановлення кохлеарного імпланту для того, щоб покращити якість його життя, полегшити його соціалізацію, навчання та працевлаштування в майбутньому, в той час як його рідний батько залишався осторонь.

Позивачка має усе необхідне для того аби виховувати дитину, піклуватись про його стан здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечила одержання нею належної дошкільної освіти, забезпечує отримання повної загальної середньої та в подальшому вищої освіти, забезпечує нормальний розвиток і виховання дитини.

Орган опіки та піклування подав письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування батьком своїх обов`язків, ухиляння від виконання батьківських обов`язків по догляду та утриманню малолітньої дитини. Наведені вище факти підтверджується наявними документами та матеріалами.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, позивачка звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, який просила задовільнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.11.2024р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Проведення підготовчого засідання призначено на 03.12.2024р. В подальшому, через неодноразову неявку відповідача ОСОБА_2 , проведення судового засідання відкладались на 23.01.2025р., 25.02.20245р., 13.03.2025р.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Чулкова Н.К. у судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, просили задовольнити позов у повному обсязі.

Представники третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області - Ілляш Ю.В., Павленко М.В. у судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, просили задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 - у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином; причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надалв, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ч.1 та ч.2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності з ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав ґрунтується на факті спорідненості з дитиною і має місце у разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків лише за умови винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками.

В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, й матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Відповідно до ст.165Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем по справі - ОСОБА_2 .

13.09.2013 року, відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду по справі №686/11930/13-ц, шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народився син ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 23.05.2011р., батьками ОСОБА_3 зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 8).

З доводів позовної заяви вбачається, що фактично з березня 2013 року, через 1 рік та 10 місяців після народження сина, відповідач пішов з сім`ї та з того часу нехтував своїми батьківськими обов`язками, жодним чином не спілкувався зі своєю дитиною, не піклувався про свого сина не проявляв жодної уваги, батьківської турботи, не забезпечував здобуття дитиною освіти, не надавав жодного матеріального утримання, не приймав участі у вихованні та дозвіллі не піклувався про духовний та моральний розвиток, не цікавився станом здоров`я сина та жодним чином не приймав участі в його лікуванні в проведенні операції, що була йому показана, тощо, більше того відповідач пішов з сім`ї, коли сину ще не було двох років і з того часу жодного разу не бачив сина. Дитина не знає відповідача, не знайомий з ним та не сприймає його батьком.

ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляв та не проявляє батьківського піклування про свого сина та всіляко ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідач не приділяв синові уваги навіть, проживаючи з ним під одним дахом, не грався з ним, не цікавився його здоров`ям, навіть коли син хворів, жодного разу не ходив з ним ні до дільничного лікаря, ні на щеплення. Він відмовлявся ходити разом з ними на прогулянки, зловживав алкогольними напоями, не працював, роботу не шукав, жодних коштів на дитину не надавав.

З березня 2013 року відповідач, ОСОБА_2 , своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, відповідач жодного разу не виявляв бажання побачитись з сином, не приїздив до нього не телефонував, не цікавився його успіхами у навчанні, його здоров`ям, та взагалі його життям.

Відповідачу все одно як живе його син, чи він адаптований до життя в суспільстві, чи його син потребує допомоги. Відповідач повністю самоусунувся від покладених нього батьківських обов`язків від виховання сина, від забезпечення його життя, лікування, тощо.

Будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх обов`язків, позивачка не чинила, а навпаки усіляко намагалась залучити його до участі у вихованні сина. Зокрема, неодноразово телефонувала та пропонувала йому поспілкуватись, приїхати провідати сина, прийти на перший та останній дзвоник, піти з ним на прогулянку, купувати одяг, харчування, памперси коли він був маленький, іграшки, ходити з ним до сурдопедагога для здійснення корекційно-розвиткової роботи в зв`язку з порушення слуху у сина, а також брати іншу участь у вихованні та утриманні сина. Але цього робити він не бажав та не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків, аліментів не сплачує.

Відповідач зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я сина, не дбає про його інтереси, починаючи з 29.11.2013 (з дати призначення судом) не сплачує аліменти на утримання свого сина, в наслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 137 190,00 грн. станом на 01.02.2024р., що підтверджується розрахунком заборгованості від 21.02.2024р. (а.с. 12-14).

11 червня 2013 року, відповідно до медичного висновку №130 про дитину-інваліда віком до 18 років, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було діагностовано/встановлено захворювання (патологічний стан) двобічна сенсоневральна глухота (а.с. 22-24).

Двобічна сенсоневральна глухота це порушення слуху, що виникає при ураженні звукосприймаючої частини слухового аналізатора. Сенсорна (кохлеарна) втрата слуху виникає при локалізації ураження в равлику.

15.06.2021р. в ДУ «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломийченка НАМЗ України» (03680, м. Київ, вул. Зоологічна, 3) сину позивачки ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , було проведено операцію та встановлено кохлеарний імплант на лівому вусі.

Кохлеарний імплант це імплантований хірургічним шляхом нейропротез, електричний медичний пристрій, створений для людей з важким ступенем втрати слуху або повною перцептивною глухотою, який забезпечує сприйняття звуку людиною з помірною та глибокою сенсоневральною втратою слуху. За допомогою кохлеарного імплантати пацієнти можуть покращити розуміння мови як у тихому, так і в шумному середовищі. Завдяки повсякденному використанню та тренуванню слуху кохлеарні імплантати дозволяють дітям і дорослим навчитися інтерпретувати ці сигнали як мову та звук.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 01.02.2024р., ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_4 (а.с. 19).

3 2016 року позивачка та її малолітній син ОСОБА_3 , проживають однією сім`єю з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в його квартирі АДРЕСА_1 , син перебуває на повному утриманні матері.

Дитина вважає ОСОБА_4 своїм батьком, вони разом проводять час, чоловік позивачки ОСОБА_4 піклується про її сина, вчить його рибалити, саме ОСОБА_4 піклується про її сина, його дозвілля та виховання, здоров`я та фактично виконує всі обов`язки батька для її малолітнього сина ОСОБА_3 .

Дитина ОСОБА_3 навчається в шостому класі Хмельницької спеціальної загальноосвітньої школи №33 (починаючи з 2018), а до цього навчався в «Хмельницькій спеціальній загальноосвітній школі №33» (стара назва «Школа-дитячий садок» для дітей з вадами слуху №33) з 2014, за весь час його навчання в дошкільному навчальному закладі (протягом чотирьох років) та за шість років навчання в школі відповідач жодного разу не з`являвся в навчальні заклади та не цікавився життям сина скільки позивачка його не просила, жодної участі у вихованні сина не брав, вказані обставини також підтверджуються довідками зі Хмельницької спеціальної загальноосвітньої шкоди №33 №15 від 20.02.2024 та №16 від 21.02.2024, відповіддю №24 від 05.06.2024 Хмельницької загальноосвітньої школи №33 на адвокатський запит (а.с. 15-17, 25-26).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї с першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку й природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Згідно із ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Законодавством не передбачено пільг чи превенцій особам, які проживають окремо від дитини, які б надавали їм можливість не виконувати покладених на них обов`язків по утриманню дитини та участі у його вихованні, так само як і відсутність заробітку не є поважною причиною не утримувати свою дитину та не піклуватись про неї.

Як вбачається з абзацу 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків мас місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Аналізуючи вищевикладене, враховуючи те, що відповідач не приймає жодної участі в житті сина ОСОБА_3 , не проявляв та не проявляє ніякої батьківської турботи, ігнорує покладені на нього обов`язки по вихованню та забезпеченню сина та ухиляється від будь-якої участі та взагалі відсутній в житті дитини, таку його бездіяльність можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, що вказує на відсутність усвідомлення зі сторони відповідача та на відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків,

На сьогоднішній день малолітній син знаходиться на повному утриманні матері; часом позивачці допомагає її чоловік ( ОСОБА_4 ) з яким вони проживають разом з 2016 року як одна сім`я, всі питання, щодо виховання сина позивачка вирішую самостійно.

Дитина оточена любов`ю, така атмосфера сприяє його нормальному та гармонійному розвитку.

В 2021 році дитині було проведено операцію з встановлення кохлеарного імпланту для того, щоб покращити якість його життя, полегшити його соціалізацію, навчання та працевлаштування в майбутньому, в той час як його рідний батько залишався осторонь.

Позивачка має усе необхідне для того аби виховувати дитину, піклуватись про його стан здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечила одержання нею належної дошкільної освіти, забезпечує отримання повної загальної середньої та в подальшому вищої освіти, забезпечує нормальний розвиток і виховання дитини.

Рішенням Виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області № 31.11 від 10.01.2025р. затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 125-131).

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування батьком своїх обов`язків, ухиляння від виконання батьківських обов`язків по догляду та утриманню малолітньої дитини. Наведені вище факти підтверджується наявними документами та матеріалами.

Аналізуючи наведені факти, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється та свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання та утримання своєї дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вищевикладеного, суд вважає за потрібне позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 211 гривень 20 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 164-166, 180, 183, 193 Сімейного Кодексу України, п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, ст.ст.19, 81, 89, 141, 263-265, 281-284 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Баришівської селищної ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав у відношенні малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження, серія НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Коржівської сільської ради Баришівського району Київської області від 23.05.2011р., актовий запис № 6 ).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь позивачки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) сплачений судовий збір в сумі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського

районного суду Т. В. Чальцева