Справа № 191/2307/24
Провадження № 2/191/812/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07 лютого 2025 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Прижигалінської Т.В.
за участю секретаря Силкіної О.Г.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Загинайко Аліна Володимирівна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначила, що в грудні 2023 року спільними умисними злочинними діями раніше невідомих ОСОБА_1 осіб, а саме гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Позивачу завдано матеріальних збитків та як наслідок від таких дій та супутніх із цим обставин спричинено значну моральну шкоду.
Продовжуючи свої злочинні дії, знаходячись в тому самому місці у вказаний час, ОСОБА_2 , за попередньою змовою разом з ОСОБА_3 , керуючись єдиним злочинним умислом, направленим на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, шляхом віджиму воріт гаражу, що розташоване на території домоволодіння ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , проникли всередину вказаного приміщення, де ОСОБА_2 підійшов до водійської двері вказаного автомобілю та не маючи ні реального ні уявного права на користування вказаним автомобілем, відчинив водійські двері, які не було зачинено на дверний замок автомобілю в результаті чого спільно з ОСОБА_3 , потрапив до салону автомобіля.
Перебуваючи за кермом автомобілю, ОСОБА_2 , привів в дію двигун даного автомобілю, після чого спільно з ОСОБА_3 , який перебував на пасажирському сидінні здійснив рух та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, тобто розпорядився ним на власний розсуд, чим довели свій злочинний умисел до кінця. На викраденому автомобілі Відповідачі почали рух до міста Дніпро. Здійснюючи патрулювання по вул. Романовського поліцейським патрулем було помічено даний автомобіль «HONDA ACCORD» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався на зустріч в комендантську годину. Патрульними було прийнято рішення зупинити транспортний засіб. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 помітивши поліцейський патруль, прискорили швидкість та не впоравшись з керуванням в`їхали в паркан та електроопору по АДРЕСА_2 , чим своїми діями спричинили матеріальних збитків Позивачу.
Відповідно до Висновку експерта від 15.01.2024 за №СЕ-19/104-24/1088-АВ за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи, середня ринкова ціна транспортного засобу «HONDA ACCORD» 1997 року випуску, темно-коричневого кольору, номер шасі VIN- НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 без урахування величини пробігу, умов експлуатації на момент вчинення злочину, тобто станом на 06.12.2023 року становить 115 118,05 грн.
Відповідно до Висновку експерта від 31.01.2024 за №СЕ-19/104-24/2415-АВ за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи, що проведена експертом з оглядом транспортного засобу, середня ринкова ціна транспортного засобу «HONDA ACCORD» 1997 року випуску, темно-коричневого кольору, номер шасі VIN- НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 без урахування величини пробігу, умов експлуатації на момент вчинення злочину, тобто станом на 06.12.2023 року становить 140 473,36 грн, а вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «HONDA ACCORD» 1997 року випуску, темно-коричневого кольору, номер шасі VIN- НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 , станом на момент проведення дослідження складає 138 846,20 грн.
Вина кожного з обвинувачених доведена та встановлена обвинувальним вироком суду, поміж того, обвинувачені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також визнали свою вину.
Так, вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2024 (справа № 191/924/24, провадження №1-кп/191/83/24) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України. Зазначений вирок набрав чинності. В подальшому, вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.03.2024 (справа № 191/922/24, провадження №1-кп/191/82/24) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України. Зазначений вирок набрав чинності.
Станом на дату подання позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з моменту вчинення тяжкого кримінального правопорушення з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жодних намірів про добровільне відшкодування завданої шкоди Позивачу не надходили, на стадії досудового розслідування питання відшкодування збитків не вирішувалось.
Протиправною поведінкою Відповідача № 1 та Відповідача № 2 по справі окрім матеріальної шкоди завдано і моральну шкоду, оскільки у зв`язку із знищенням єдиного транспортного засобу в родині, ОСОБА_1 зазнав душевних страждань, по теперішній час перебуває у стані постійного стресу, що має наслідком безсоння та хронічну втому.
Позивач постійно переживає за свою сім`ю, в розрізі того, що на час дії військового стану внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та реальною загрозою та постійних ракетних обстрілів опинилася без засобу мобільного пересування, утому числі для швидкого звернення за не виключно кваліфікованою медичною допомогою у комендантську годину.
Разом з тим ОСОБА_1 змушений докладати додаткові зусилля для захисту та поновлення своїх прав, порушених умисними діями Відповідача № 1 та Відповідача № 2 по справі, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу, психологічного здоров`я, що в цілому не додає життєвих сили Позивачу після пережитих подій.
У зв`язку з цим, просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 від 02.09.2022, орган, що видав: 1242, РНОКПП НОМЕР_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт громадянина України № НОМЕР_6 , дата видачі 07.09.2018, орган, що видав: 1242, РНОКПП НОМЕР_7 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_8 від 21.10.2019, орган, що видав: 2313, РНОКПП НОМЕР_9 завдану в наслідок вчинення кримінального правопорушення матеріальну шкоду у розмірі 138 846,20 грн., та моральну шкоду в розмірі 120 000,00 грн..
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча про день та час судового розгляду був повідомлений, що підтверджується довідкою про доставку SMS, а також рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча про день та час судового розгляду був повідомлений. Крім того, на адресу суду були повернуті конверти з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою : «Повертається. Адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У ч.8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За змістом ч.8 ст. 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.
Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання.
Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Оскільки судова повістка, направлена судом відповідачу ОСОБА_3 за адресою, яка була зазначена позивачем в позовній заяві, повернута суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», тому суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2024 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначено йому із застосуванням ст.69 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.1 ст. 62 КК України замінено призначене ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 роки. Вирок набрав законної сили 05.04.2024 року.
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.03.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.1 ст.71 КК України призначено ОСОБА_2 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2023 року, остаточне покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі. Даний вирок набрав законної сили 20.04.2024 року.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-24/1088 АВ від 15.01.2024 року, середня ринкова ціна транспортного засобу автомобілю марки «HONDA ACCORD» 1997 року випуску, темно-коричневого кольору, номер шасі VIN- НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування величини пробігу, умов експлуатації (зберігання), на момент вчинення злочину, тобто станом на 06.12.2023 року складала 115118,05 грн..
Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-24/2415-АВ від 31.01.2024 року, середня ринкова ціна транспортного засобу автомобілю марки «HONDA ACCORD» 1997 року випуску, темно-коричневого кольору, номер шасі VIN- НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування величини пробігу, умов експлуатації (зберігання), на момент вчинення злочину, тобто станом на 06.12.2023 року складала 140473,36 грн.. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «HONDA ACCORD» 1997 року випуску, темно-коричневого кольору, номер шасі VIN- НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на проведення дослідження складає 138846,20 грн.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру.
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.
У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно з ч.1,3 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
За правилами, встановленими ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18)).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду.
Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Частиною 1 ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що представник позивача просить стягнути з відповідачів завдану в наслідок кримінального правопорушення шкоду у розмірі 138846,20 грн. Але вироками Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2024 року та від 20.03.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 було заподіяно матеріальний збиток на суму 115118 грн. 05 коп.. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним стягнути матеріальну шкоду в розмірі 115118 грн. 05 коп., що встановлена вироками суду.
Оскільки згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, то суд не приймає до уваги доводи позивача щодо розміру матеріальної шкоди 138846 грн 20 коп. за висновком експерта від 31.01.2024 р.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 120 000 грн., то суд дійшов наступного висновку.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.
Згідно п.5 зазначеної Постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; відповідач доводить відсутність протиправності та вини.
Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20).
Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Таким чином. позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Крім того, згідно ч.1, ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача.
Частиною 6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом був звільнений від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1004 грн. 20 коп. (за вимогу майнового характеру) та 1211,00 грн.. ( за вимогу про стягнення моральної шкоди, як вимогу немайнового характеру).
Оскільки солідарного стягнення судових витрат нормами ЦПК України не передбачено, тому суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1107 грн. 70 коп. з кожного.
На підставі викладеного та ст.ст.4, 11, 22, 23, 1166 ЦК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», та ст.ст.4, 5-13, 34, 76-81, 82,89, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-279, 280-282 ЦПК України, суддя, -
Позовні вимоги задовольнити частково.
Солідарно сягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП : НОМЕР_9 , завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення матеріальну шкоду в розмірі 115118 ( сто п`ятнадцять тисяч сто вісімнадцять) гривень 05 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Т. В. Прижигалінська