Справа № 450/475/25 Провадження № 2/450/1045/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мусієвського В. Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернулась в суд з позовом, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 010/0046/82/452618, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» 06.09.2018 року, у розмірі 75067 грн. 03 коп.

Мотивувала позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» і уклав 06.09.2018 року договір позики № 010/0046/82/452618, отримавши грошові кошти. Вказала, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим утворилася згадана заборгованість. Зазначила, що 20.09.2019 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-19-F, відповідно до якого останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 010/0046/82/452618. 19.10.2022 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги № 19-10/2022, відповідно до якого, а також згідно з реєстром прав вимоги до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача за договором позики № 010/0046/82/452618. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити, а судові витрати, які складаються з 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 16000 грн. витрат на професійну правничу допомогу стягнути з відповідача.

Ухвалою від 19 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення ухвали від 19 лютого 2025 року за допомогою системи "Електронний Суд".

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Судом встановлено, що 06.09.2018 року ОСОБА_1 уклав з АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» договір позики № 010/0046/82/452618 шляхом підписання заяви про надання кредиту, заяви на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» та паспорту споживчого кредиту особистим підписом, внаслідок чого отримав встановлений кредит ліміт на картковий рахунок у розмірі 48000 грн. строком на 48 місяців зі сплатою 48 % річних.

Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за договором позики № 010/0046/82/452618 від 06.09.2018 року, що підтверджується випискою по рахунку від 16 вересня 2024 року.

20.09.2019 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-19-F, відповідно до умов якого первісний кредитор АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Вердикт Капітал» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. У розділі 1 сторони погодили терміни, зокрема права вимоги це право грошової вимоги первісного кредитора до боржників на дату відступлення прав вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, штрафних санкцій, визначених кредитними договорами та інших платежів, що підтверджуються документацією.

Згідно реєстру боржників від 11.10.2019 року до договору відступлення прав вимоги № 114/2-19-F від 20.09.2019 року, АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача за договором позики № 010/0046/82/452618 від 06.09.2018 року. У вказаному документі заборгованість відповідача за договором позики № 010/0046/82/452618 від 06.09.2018 року становить 32860 грн. 63 коп. та складається з 32265 грн. 87 коп. заборгованості по тілу кредиту, 594 грн. 76 коп. заборгованості по відсоткам.

У відповідності до первинних документів, а саме розрахунків виданих АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», заборгованість відповідача перед первісним кредитором станом на 11.10.2019 року становила 32860 грн. 63 коп. та складалась з 32265 грн. 87 коп. заборгованості по тілу кредиту, 594 грн. 76 коп. заборгованості по відсоткам.

19.10.2022 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги № 19-10/2022, відповідно до умов якого ТзОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Коллект Центр» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти.

20 грудня 2024 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено додаткову угоду № 2 до договору відступлення прав вимоги № 19-10/2022 від 19.10.2022 року, якою внесено зміни до реєстру боржників.

Із витягу змін в реєстрі боржників до договору відступлення прав вимоги № 19-10/2022 від 19.10.2022 року вбачається, що ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» право вимоги до відповідача за договором позики № 010/0046/82/452618 від 06.09.2018 року. У вказаному документі заборгованість відповідача, становить 75067 грн. 03 коп. та складається з 32265 грн. 87 коп. заборгованості по тілу кредиту, 42801 грн. 16 коп. заборгованості по відсоткам.

На підтвердження позовних вимог представником позивача подано розрахунок заборгованості відповідача за договором позики № 010/0046/82/452618 від 06.09.2018 року, відповідно до якого заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 02 січня 2025 року становить 75067 грн. 03 коп. та складається з 32265 грн. 87 коп. заборгованості по тілу кредиту, 42801 грн. 16 коп. заборгованості по відсоткам.

Представник позивача, просить стягнути з відповідача, заборгованість за договором позики № 010/0046/82/452618 від 06.09.2018 року у розмірі 75067 грн. 03 коп. та складається з 32265 грн. 87 коп. заборгованості по тілу кредиту, 42801 грн. 16 коп. заборгованості по відсоткам.

При цьому, слід зауважити, що вказана сума є більшою ніж заборгованість відповідача перед первісним кредитором АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК».

У розділі 1 договору відступлення прав вимоги № 114/2-19-F від 20.09.2019 року, укладеного між первісним кредитором АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТзОВ «Вердикт Капітал» сторони погодили терміни, зокрема права вимоги це право грошової вимоги первісного кредитора до боржників на дату відступлення прав вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, штрафних санкцій, визначених кредитними договорами та інших платежів, що підтверджуються документацією.

В реєстрі прав вимоги до договору факторингу № 114/2-19-F від 20.09.2019 року, АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача за договором позики № 010/0046/82/452618 в межах суми заборгованості 32860 грн. 63 коп., яка складається з 32265 грн. 87 коп. заборгованості по тілу кредиту, 594 грн. 76 коп. заборгованості по відсоткам.

Відтак, подальше нарахування ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» процентів за користування кредитом за договором позики № 010/0046/82/452618 від 06.09.2018 року є безпідставним, оскільки до матеріалів позову не надано доказів на підтвердження права даних юридичних осіб на здійснення такої діяльності.

З огляду на вказане, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача за договором позики № 010/0046/82/452618 від 06.09.2018 року, становить 32860 грн. 63 коп., яка складається з 32265 грн. 87 коп. заборгованості по тілу кредиту, 594 грн. 76 коп. заборгованості по відсоткам.

Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.

За ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, суд приходить до висновку, що аргументи, якими позивач мотивував позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому такі слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 010/0046/82/452618 від 06.09.2018 року у розмірі 32860 грн. 63 коп., яка складається з 32265 грн. 87 коп. заборгованості по тілу кредиту, 594 грн. 76 коп. заборгованості по відсоткам.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

З долучених до позовної заяви договору № 01-07/2024 про надання правничої допомоги від 01 липня 2024 року, прайс-листа, заявки № 462 на надання юридичної допомоги від 02 грудня 2024 року, витягу з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 27 грудня 2024 року, вбачається, що розмір понесених позивачем витрат у з`язку з розглядом цивільної справи за позовом ТзОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 становить 16000 грн. та складається з послуг, а саме надання усної консультації кількістю 2 год., вартістю 4000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду кількістю 4 год., вартістю 12000 грн.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19.

Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат.

Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість.

Як вбачається із згаданих вище документів наданих адвокатом, предметом наданої професійної правничої допомоги є надання усної консультації кількістю 2 год., вартістю 4000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду кількістю 4 год., вартістю 12000 грн.

Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості в загальному розмірі 75067 грн. 03 коп., які підлягатимуть частковому задоволенню в розмірі 32860 грн. 63 коп.

Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн. є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи усталену практику дана справа є не складною. При цьому, адвокатом зовсім не мотивована необхідність витрачання значного часу для надання консультації, аналізу документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених адвокатом.

Отже, керуючись принципами справедливості, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, тобто відповідністю понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною, конкретних обставин справи, суд вважає, що визначений сторонами до відшкодування гонорар, є завищеним і не являється співмірним, обґрунтованим і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а також є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах, обсяг наданих адвокатом послуг не відповідає критерію реальності, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 3000 грн., оскільки такий розмір витрат є необхідним і неминучим для позивача ТзОВ «Коллект Центр», яке було змушеним до залучення професійної правничої допомоги адвоката.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 3, 13, 16, 526, 527, 530, 599, 610-612, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики № 010/0046/82/452618 від 06.09.2018 року у розмірі 32860 грн. 63 коп., яка складається з 32265 грн. 87 коп. заборгованості по тілу кредиту, 594 грн. 76 коп. заборгованості по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.