ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/274/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

за участі секретаря Панькевич Т.І.

без сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/19664/24 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ЕЙС, інтереси якого представляє адвокат Татаренко Артем Ігорович, на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2024 року, повний текст якого складено 09 грудня 2024 року, ухваленого суддею Черніцькою І.М., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ЕЙС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2024 року ТзОВ Фінансова компанія ЕЙС звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 547003201 від 27.12.2022 у розмірі 103482,29 грн, в тому числі: 21 398,38 грн заборгованість за тілом кредиту та 82083,91 грн заборгованість за несплаченими відсотками.

В обґрунтування позову посилаються на те, що 27.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір за № 547003201 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Так, відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику (Додаток № 3), які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання (Додаток № 4). Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV5FH2. Відразу після вчинених дій відповідача, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 21400 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 що, в свою чергу, свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався укладенням додаткових угод, на підставі якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 49280,34 грн. 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, на підставі якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до відповідача на загальну суму 103482,29 грн. 17.07.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 17/07/2024, на підставі якого ТОВ «ФК «ЕЙС» набуто право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 547003201 на загальну суму 103482,29 грн.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2024 року у задоволені позову ТзОВ ФК ЕЙС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТзОВ ФК ЕЙС - адвокат Тараненко А.І. просить скасувати заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2024 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимог.

28.03.2023 на виконання п. 2.1. Договору факторингу № 28/1118-01 між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ Таліон Плюс складено та

підписано Реєстр прав вимоги № 175 за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за кредитним договором.

Договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2023.

Відповідно ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Тобто, право вимоги за кредитним договором № 547003201 від 27.12.2022 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 28.03.2023, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 222.

Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

23.02.2023 між ТОВ Таліон Плюс та ТОВ ФК Онлайн Фінанс укладеного Договір факторингу № 23/0224/01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року.

Вказані обставини підтверджуються відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 від ТОВ Таліон Плюс до ТОВ ФК Онлайн Фінанс перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 49280,34 грн.

17.07.2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та заявником укладено Договір факторингу № 17/07/2024 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, витяг долучено до позову.

Таким чином, відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 103482,29 грн.

Посилання суду першої інстанції, на недоведеність переходу права вимоги в зв`язку з тим, що позивачем не долучено докази, що підтверджують оплату договорів факторингу є необґрунтованими.

В даних договорах перехід права вимоги пов`язується не з фактом сплати коштів, а з підписанням реєстру прав вимог або акту прийому передачі. Це означає, що момент набуття права визначається не оплатою, а підписанням конкретних документів, які фіксують передачу прав. Такий механізм дозволяє фінансовій компанії отримати право вимоги одразу після оформлення цих документів, незалежно від того, чи була здійснена оплата.

У випадку відсутності фінансування, договори факторингу було б розірвано в односторонньому порядку кожним із клієнтів, що унеможливлює укладання додаткових угод до вказаних договорів, що чинні до сьогодні, а отже робить висновки відповідача необґрунтованими та такими що суперечать дійсності.

Щодо витрат на правову допомогу то, на виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повідомлюють суд, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом даної справи в суді першої та апеляційної інстанції становить 18056 грн, і які слід стягнути із ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу представника ТзОВ ФК ЕЙС - адвоката Тараненко А.І. до суду апеляційної інстанції не поступав.

ТзОВ ФК ЕЙС та їх представник адвокат Тараненко А.І. повідомлялися про розгляд справи шляхом направлення судової повістки до їх електронного кабінету, про що в матеріалах справи наявні довідки про доставку електронних документів.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на поштову адресу, однак вона повернулась на адресу Тернопільського апеляційного суду як не отримана з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 27.12.2022 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 547003201 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора MNV5F2H2, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 21400 грн, на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 2.1 Договору) (т. 1 а.с. 25-41).

Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

За даними платіжного доручення №02208e937-06b3-47d2-8224-463a491dc9c8 від 27.12.2022 (т. 1 а.с. 74) та довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (сформовано 29.02.2024) (т. 1 а.с. 55-56), ОСОБА_1 на підставі договору від 12.12.2022 № 547003201 надано кредит в сумі 21400 грн строком на 30 днів, з процентною ставкою 2,10 % в день, який перераховано на платіжну картку № НОМЕР_2 .

За змістом розрахунку заборгованості, станом на 28.03.2023, який складено ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що за період з 27.12.2022 по 28.03.2023 у ОСОБА_1 наявна заборгованість: тіло кредиту 21398,38 грн; нараховані відсотки 82083,91 грн. Також з вказаного розрахунку вбачається, що на виконання умов Договору ОСОБА_1 здійснював оплати, зокрема: 23.01.2023 1215 грн (т. 1 а.с. 132-137).

Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

28.11.2018 між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01.

Згідно умов цього договору TOB «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТзОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження TзOB «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1 договору).

Право вимоги переходить від TзOB «Манівео швидка фінансова допомога» до ТзОВ «Таліон Плюс» в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги (п. 4.1 договору) (т. 1 а.с. 78-84).

28.11.2019 TзOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому, інші умови договору залишились без змін (т. 1 а.с. 89).

31.12.2020 між TзOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції.

Зокрема, п. 4.1 договору викладено в наступній редакції: «Наявне право вимоги переходить від TзOB «Манівео швидка фінансова допомога» до ТзОВ «Таліон Плюс» з моменту підписання ними відповідно реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги».

Згідно нової редакції п. 8.2 строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 31.12.2021, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (т. 1 а.с. 90-96).

31.12.2021 TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022 (т. 1 а.с. 100).

Згідно Додаткової угоди № 31 від 21.12.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеної між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», п. 8.2. Договору викладено в наступній редакції: «8.2. Строк дії цього Договору починає перебіг у момент визначений у п. 8.1. цього Договору та закінчується 31.12.2023, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором» (т. 1 а.с. 101).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 222 від 28.03.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 547003201 від 27.12.2022, у розмірі 49280,34 грн, з яких 21398,38 грн - заборгованість по основному боргу; 27881,96 грн - заборгованість по відсотках (т. 1 а.с. 103-104).

23.02.2024 між клієнтом ТОВ «Таліон Плюс» та Фактором ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (т. 1 а.с. 106-112)

Як вбачається із витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 547003201 від 27.12.2022, у розмірі 103482,29 грн, з яких 21398,38 грн - заборгованість по основному боргу; 82083,91 грн - заборгованість по відсотках (т. 1 а.с. 115-116).

17.07.2024 між Клієнтом ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Фактором ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 є невід`ємною частиною Договору (т. 1 а.с. 119-125).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №17/07/24 від 17.07.2024 (а.с. 129-130) та акту прийому передачі реєстру боржників до ТОВ «ФК «ЕЙС» (а.с. 138) перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 547003201 від 27.12.2022, у розмірі 103482,29 грн, з яких 21398,38 грн - заборгованість по основному боргу; 82083,91 грн - заборгованість по відсотках.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений 27.12.2022, тобто через чотири роки після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Крім того, на час укладення договору сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, оскільки предмет не індивідуалізовано належним чином.

Також, до матеріалів справи позивачем не долучено доказів про те, що відповідними факторами було здійснено перерахування грошових коштів на рахунок клієнтів згідно договорів факторингу за № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, договору факторингу за № 23/0224-01 від 23 лютого 2024 року та договору факторингу за № 17/07/24 від 17 липня 2024 року.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду, зокрема, в частині відмови у задоволенні позову з підстав відсутності доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Інші зазначені судом підстави, зокрема, укладення кредитного договору з ОСОБА_1 після укладення договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову, враховуючи наступні мотиви.

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.

Підпунктом 5.3.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року фактор ТОВ «Таліон Плюс» передбачено, що фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

Таким чином, договором передбачено право ТОВ «Таліон Плюс» відступити право вимоги за кредитними договорами.

Відповідно до п. п. 1.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Враховуючи, що строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року неодноразово продовжувався додатковими угодами та був чинним станом на 28.02.2023 року (день складання реєстру прав вимоги № 218 від 28.02.2023 року), тому станом на зазначену дату первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вправі був відступити ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором № 547003201 від 27.12.2022 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , за яким настав строк виконання.

Таким чином, висновок суду про те, що правовідносини за кредитним договором № 547003201 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем виникли 27.12.2022 року, тобто значно пізніше, ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, предмет договору не індивідуалізовано належним чином, а кредит наданий відповідачу близько чотирьох років після укладення договору відступлення права вимоги, а отже на час укладення даного договору у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним вище кредитним договором, не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на вимогах закону.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності у справі доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, як і за іншими договорами факторингу, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову ТзОВ ФК Ейс.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зазначено, що: відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.

Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17 виснувано, що чинне законодавство не містить положень про те, що право вимоги до нового кредитора переходить з моменту сплати оплати новим кредитором на користь первісного кредитора заборгованості та інших платежів відповідно до договору відступлення права вимоги. Така вимога визначена законом лише щодо договору факторингу (ст. 1077 ЦК) чи може встановлюватися сторонами в укладених ними договорах.

В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховним Судом зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі № 5026/886/2012 тощо).

Розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено фінансування та порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання додаткової угоди. Згідно п. 3.1.2 фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. Пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.

Пунктами 2, 3 реєстру прав вимоги № 222 від 28.03.2023 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року від ТОВ «Манівео» до ТОВ «Таліон Плюс» сторони погодили, що сума фінансування, належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимог становить 37% від основної суми заборгованості (тіла кредиту) та складає 2023359,63 грн. Визначено, що сума фінансування за цим реєстром прав вимоги підлягає сплаті фактором у чотири етапи до 20 числа кожного календарного місяця. Кожний платіж повинен бути не менше 25 % від суми фінансування (т. 1 а.с. 105).

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, тому колегія суддів вважає, що у зв`язку саме з цією обставиною позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ ФК Ейс.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт здійснення оплати не впливає на відступлення прав вимоги, оскільки відповідно до умов договорів факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, на думку колегії судів є необґрунтованими.

Наявні у справі реєстри прав вимог, де боржником зазначено ОСОБА_1 , самі по собі не свідчать про набуття позивачем прав кредитора по відношенню до позичальника, оскільки належними доказами, крім реєстрів, є докази на підтвердження оплати за договором факторингу.

З урахуванням викладеного та усуваючи протиріччя допущене судом в обґрунтуванні підстав відмови у задоволенні позову, колегія суддів вважає, що саме з зазначених у тексті даної постанови підстав, а не з тих, які вказані судом в мотивувальній частині рішення позов в межах заявлених позовних вимог є необґрунтованим та не підлягають задоволенню.

Зазначене свідчить, що оскаржене рішення суду першої інстанції частково ухвалене без додержання норм матеріального права.

Відповідно до частини четвертої статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів вважає можливим вийти за межі доводів апеляційної скарги та частково задовольнити апеляційну скаргу, оскаржене рішення суду першої інстанції змінити у мотивувальній частині, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Враховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції залишається без змін, перерозподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не здійснюється.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 17 січня 2025 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2024 року слід поновити.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується стягнення заборгованості, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ЕЙС, інтереси якого представляє адвокат Татаренко Артем Ігорович задовольнити частково.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції даної постанови, резолютивну частину рішення залишити без змін.

Поновити дію заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 20 березня 2025 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома