Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2361/24
Провадження № 2/376/221/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування своєї позовної заяви вказав, що його мати ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 14 лютого 2023 року Сквирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Батького позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого 24 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_2 шляхом спільного проживання з останнім у шлюбі та ведення спільного господарства. Однак, за життя спадщину не оформила.

За життя батьки заповіти не складали. Інших спадкоємців крім позивача немає. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з:

- житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті матері ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 прийняв шляхом спільного проживання та ведення спільного господарства з останньою. Відповідної заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавав.

Факт прийняття спадщини після смерті матері шляхом спільного проживання та ведення спільного господарства, з останньою, до дня її смерті підтверджується Актом обстеження фактичного місця проживання громадянина ОСОБА_1 від 13 червня 2024 року, складеного депутатом Сквирської міської ради О.Грищенко та підтверджено свідками.

Згідно з Технічним паспортом на житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 , загальна площа будинку складає 95, 3 кв. м.; житлова, - 50, 4 кв. м.; допоміжна, - 44, 9 кв. м.

Оформити спадщину в нотаріальному порядку позивач не може, оскільки втрачено оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме Договір дарування № 1936 від 13.09.1978 року, посвідченого Сквирською держнотконторою на ім`я ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного позивач звертається з даним позовом та просить суд:

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що житловий будинок АДРЕСА_2 належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 95,3 кв.м., житловою площею 50,4 кв.м., який належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності та без застосування фіксації судового засідання, позов підтримує в повному обсязі (а.с.20).

Представник відповідача Сквирської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника міської ради, просить не застосовувати фіксацію судового засідання технічними засобами (а.с.27,28-29).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 14 лютого 2023 року Сквирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.7).

ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого 24 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області (а.с.6).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 (а.с.8).

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_2 шляхом спільного проживання з останнім у шлюбі та ведення спільного господарства. Однак, за життя спадщину не оформила.

За життя батьки заповіти не складали. Інших спадкоємців крім позивача немає, що підтверджується Листом завідувача Сквирської державної нотаріальної контори Савченко Марини №57/01-16 від 24.01.2025 року (а.с.26).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається з:

- житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Належність будинку ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 підтверджується копією Договору посвідченого 13.09.1978 року державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори Романовою Л.В., зареєстровано в реєстрі за номером 1936 (а.с.9).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Згідно з вимогами ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 (а.с.8)та прийняв спадщину після її смерті шляхом спільного проживання разом на день смерті спадкодавця за однією адресою, що підтверджується копією Акту обстеження фактичного місця проживання ОСОБА_1 від 13.06.2024 року, складеного депутатом Сквирської міської ради Грищенко Оленою Григорівною, в якому зазначено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2011 року по даний час, в цей період він опікувався своїми батьками, які були власниками його будинку та був єдиним їх сином (а.с.10).

Позивач оформити спадщину на спадкове майно у нотаріуса не може, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 відсутні.

Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не

припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в помешканні, за адресою: АДРЕСА_1 , знайшов своє підтвердження на підставі досліджених судом доказів, а саме копією Акту обстеження фактичного місця проживання ОСОБА_1 від 13.06.2024 року, складеного депутатом Сквирської міської ради Грищенко Оленою Григорівною (а.с.10). Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте оформити спадщину належним чином не має можливості, оскільки у нього відсутні оригінали документів на спадкове майно, отже, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суду з даним позовом позивач не має можливості та який підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 2,4,12,13, 81, 200,206,211,247,258,259,263 265,315,351,352,354 ЦПК України, ст.ст. 1216,1217,1218, 1261,1268,1269,1297 ЦК України суд,

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Сквирської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що житловий будинок АДРЕСА_2 належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 95,3 кв.м., житловою площею 50,4 кв.м., який належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко