ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 березня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/3620/23

Головуючий у першій інстанції Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/542/25

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , в інтересах якого діє Король Світлана Іванівна, Прилуцька міська рада Чернігівської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянув у порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

У С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася із заявою, в якій просила встановити факт її проживання разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з серпня 2021 року по день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мотивуючи заявлені вимоги, зазначала, що з серпня 2021 року разом з ОСОБА_4 мешкали за зареєстрованим місцем її проживання у АДРЕСА_1 як дружина та чоловік однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, надавали один одному взаємну допомогу, що свідчить про реальність сімейних відносин. 15 березня 2023 року ОСОБА_4 мобілізовано на військову службу до в/ч НОМЕР_1 , і саме заявниця забезпечувала всі нагальні потреби чоловіка під час перебування у війську та відсилала йому необхідні речі.

Указувала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання ОСОБА_4 загинув, його поховання ОСОБА_1 здійснила за власні кошти. Звернувшись до Прилуцької міської ради із заявою про надання грошової допомоги у зв`язку із загибеллю чоловіка, заявниця отримала відмову через відсутність доказів того, що вона не є членом сім`ї загиблого, що зумовило звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 01 серпня 2024 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 2 а.с. 4).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з серпня 2021 року по день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В апеляційній скарзі заінтересована особа ОСОБА_2 , посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застування норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить скасувати судове рішення та залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при розгляді справи судом першої інстанції порушено інтереси неповнолітньої дитини загиблого військовослужбовця заінтересованої особи у справі ОСОБА_2 , оскільки до участі у справі не залучено його законного представника. Зазначає, що суд не дослідив належним чином, як встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю з ОСОБА_4 може вплинути на права неповнолітнього сина загиблого щодо встановлення пільг та отримання компенсаційних виплат, що суперечить принципу захисту найкращих інтересів дитини, закріпленому у ст. 12 Конвенції ООН про права дитини.

Скаржник вважає помилковим висновок суду про достатність наданих доказів на підтвердження існування сімейних відносин між заявницею та загиблим ОСОБА_4 . Указує, що за висновками Верховного Суду факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки сам по собі не може підтверджувати ведення спільного господарства чи існування сімейних відносин, притаманних подружжю.

Посилається на те, що сімейні відносини характеризуються не лише фактом співмешкання, а й наявністю спільного побуту, взаємних прав та обов`язків. Докази повинні бути достатніми для встановлення реального існування сімейних відносин, а не лише формального співмешкання. Вважає, що наданий заявницею акт про фактичне проживання з ОСОБА_4 лише підтверджує факт співмешкання, але не містить доказів ведення спільного господарства, взаємної матеріальної підтримки або виконання обов`язків подружжя. Використання банківської картки загиблого для фінансових операцій, зокрема, виплати аліментів, суперечить твердженням ОСОБА_1 про наявність спільного бюджету. На думку скаржника, покази свідка є його суб`єктивною думкою, такі свідчення повинні доповнюватися іншими належними доказами на підтвердження факту ведення спільного побуту.

Звертає увагу, що районним судом проігноровано надану законним представником копію донесення від 26 вересня 2023 року, відповідно до якого на утриманні загиблого ОСОБА_4 перебували лише колишня дружина та син, а також не взято до уваги копію сповіщення про загибель № 279, яке засвідчує, що військовослужбовець не указував ОСОБА_1 членом своєї сім`ї.

Зазначає, що встановлення факту проживання однією сім`єю із загиблим заявниці необхідно для отримання спадщини та одноразової грошової допомоги після загибелі військовослужбовця, тобто у даному випадку наявний спір про право, який повинен розглядатися в позовному провадженні. Таким чином, районний суд, встановивши наявність спору про право, мав би залишити заяву без розгляду відповідно до вимог ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

У наданому на апеляційну скаргу відзиві заявниця, вважаючи доводи та аргументи апеляційної скарги безпідставними та необґрунтованими, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін. Доводи відзиву зводяться до наявності у справі достатніх доказів для задоволення заяви ОСОБА_1 , через те що заявниця та ОСОБА_4 були пов`язані спільним побутом, мали взаємні сімейні права та обов`язки, вели спільний бюджет, спільно харчувалися, надавали взаємну допомогу один одному, що засвідчує реальність сімейних відносин.

Указує, що судом вірно встановлено те, що картка заявниці «ПриватБанк» була додатковим електронним платіжним засобом до картки клієнта ОСОБА_4 , що підтверджує згоду останнього на розпорядження грошовими коштами на потреби сім`ї. З карткового рахунку заявниці здійснювалася виплата аліментів на утримання сина загиблого ОСОБА_5 , 2010 року народження, що узгоджується з доводами про сімейні відносини. Факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 підтверджується також актом про фактичне проживання у житловому приміщенні, довідками з банку, фотокартками, показами свідків.

Заявниця звертає увагу на те, що з наявного в матеріалах справи донесення вбачається, що ОСОБА_4 лише надав відповідь на запитання чи одружений він офіційно, саме тому у документі і зазначено, що він розлучений з ОСОБА_3 , від шлюбу з якою має неповнолітнього сина. Матеріали справи не містять доказів про утримання ОСОБА_4 колишньої дружини. Після поховання військовослужбовця, яке здійснила заявниця за власні кошти, всі особисті речі та документи загиблого знаходилися на зберіганні у ОСОБА_1 за місцем їх спільного проживання.

Отже, районний суд з дотриманням положень ст. 19, 293, 315 ЦПК України правильно розглянув заяву ОСОБА_1 в порядку окремого провадження. Самі по собі заперечення скаржника про право заявниці на отримання одноразової грошової допомоги не свідчить про існування між учасниками справи спору про право.

Заінтересованими особами Прилуцькою міською радою Чернігівської області та ІНФОРМАЦІЯ_4 відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників заявниці та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а рішення суду скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи доведено факт спільного проживання заявниці та померлого ОСОБА_4 з серпня 2021 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Суд зазначив, що під час спільного проживання вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні сімейні права та обов`язки, вели спільний бюджет, спільно харчувалися, надавали взаємну допомогу один одному, що засвідчує реальність сімейних відносин. Указав, що факт спільного проживання підтверджується актом про фактичне проживання у житловому приміщенні, довідками з банку, фотокартками, показами свідка.

Районний суд констатував, що заявниця позбавлена можливості іншим чином, ніж у судовому порядку, встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, але його встановлення породжує юридичні наслідки та дозволяє реалізувати право на отримання грошової допомоги.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з наведеним висновком суду, зважаючи на таке.

У справі встановлено, що заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 15 червня 2021 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , зареєстрований 10 жовтня 2009 року у відділі РАЦС Прилуцького МРУЮ Чернігівської області, розірвано (т. 1 а.с. 9-10).

Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (т. 2 а.с. 14).

Актом про фактичне проживання 024/2-09 № 700, засвідченим головою комітету самоорганізації населення № 2, за свідченнями сусідів за адресою: АДРЕСА_1 з серпня 2021 року фактично проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 6).

Згідно з довідкою начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 20 червня 2023 року гр-н ОСОБА_4 , 1982 року народження, відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року та ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», 15 березня 2023 року був призваний на військову службу по мобілізації під час дії воєнного стану (т. 1 а.с. 30). Відповідний запис про мобілізацію ОСОБА_4 наявний у його військовому квитку (т. 1 а.с. 26-28).

ОСОБА_4 перебував на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 , про що свідчить довідка командира військової частини від 24 березня 2023 року (т. 1 а.с. 29).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 20 червня 2023 року Прилуцьким відділом ДРАЦС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (т. 1 а.с. 40).

У сповіщенні № 279 від 09 червня 2023 року, скерованому до начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 , командир в/ч НОМЕР_3 просив сповістити гр. ОСОБА_8 про те, що її хрещеник, матрос за мобілізацією ОСОБА_4 , стрілець-снайпер 2 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти в/ч НОМЕР_3 , призваний 15 березня 2023 року на військову службу, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті мінометного обстрілу зі сторони противника під час штурму ворожих позицій в районі н.п. Сторожеве, Волноваського р-ну, Донецької обл., під час якого отримав поранення, несумісне з життям. Смерть пов`язана з захистом Батьківщини (т. 2 а.с. 18).

Згідно з довідкою про причину смерті від 14 червня 2023 року причиною смерті ОСОБА_4 є ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків (т.1 а.с. 42).

14 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Ритуальні послуги» щодо придбання предметів і послуг похоронного призначення у зв`язку з похованням ОСОБА_4 , за надані послуги сплачено у загальному розмірі 4 465 грн (т. 1 а.с. 45, 45 зворот). Військовослужбовець похований 15 червня 2023 року на Північному кладовищі у м. Прилуки, Чернігівської області, в секторі № НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 58).

21 червня 2023 року ОСОБА_1 скерувала до міського голови м. Прилуки заяву про надання грошової допомоги, мотивуючи своє прохання тим, що її цивільний чоловік ОСОБА_4 загинув під час виконання бойового завдання у с. Сторожеве, Волноваського р-ну, Донецької обл. Після його загибелі вона займалася організацією його поховання та оплатила частину витрат (т. 1 а.с. 59, 60).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 на засіданні комісії з розгляду звернень громадян щодо надання грошової допомоги заявниці було рекомендовано надати документ, що підтверджує фактичний шлюб з ОСОБА_4 без реєстрації його державою, що оформлено протоколом № 11 від 27 червня 2023 року (т. 1 а.с. 112).

26 вересня 2023 року командиром в/ч НОМЕР_3 скеровано донесення на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 , в якому зазначено місце проходження ОСОБА_4 військової служби, дата та причина його смерті, коли і де він похований, а також склад сім`ї, яка знаходилася на утриманні, зокрема, наявна інформація, що ОСОБА_4 розлучений; колишня дружина ОСОБА_3 , 1985 року народження; син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які проживають по АДРЕСА_2 . Начальнику ІНФОРМАЦІЯ_7 необхідно надіслати витяг із наказу по особовому складу для призначення пенсії сім`ї загиблого (т. 2 а.с. 26).

Звернувшись із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 зазначала, що з серпня 2021 року проживала з ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах, вони разом мешкали, вели спільне господарство та побут, мали спільний бюджет. За мобілізацією ОСОБА_4 був призваний на військову службу до ЗСУ та під час виконання бойового завдання загинув. Заявниця, зазначаючи про проведене поховання за власні кошти, звернулася за матеріальною допомогою до органу місцевого самоврядування, проте отримала відмову через те, що вона не являється членом сім`ї загиблого.

За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Перелік юридичних фактів, які встановлюються в порядку окремого провадження, передбачений ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Пунктом 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Законодавцем визначено, що у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 указав, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Проаналізувавши вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства.

Заявниця, звернувшись із заявою про встановлення факту до суду, у якості заінтересованої особи зазначила Прилуцьку міську раду Чернігівської області, вважаючи, що указаний орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями призначати та виплачувати одноразову грошову допомогу сім`ям загиблих військовослужбовців.

Рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 23 березня 2021 року № 100 затверджено Положення про комісію з розгляду звернень громадян щодо надання грошової допомоги у новій редакції (т. 1 а.с. 141-143). Іншим рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 07 червня 2022 року № 82 внесено зміни до указаного Положення, зокрема, п.п. 1.1 та 1.2 п. 1 розд. VI викладені в новій редакції: «Грошова допомога надається один раз на рік у розмірі, визначеному Комісією з розгляду звернень громадян щодо надання грошової допомоги. Грошова допомога сім`ям загиблих військовослужбовців, учасників бойових дій надається один раз на підставі звернення» (т. 1 а.с. 140).

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , комісія з розгляду звернень громадян щодо надання грошової допомоги відмовила заявниці у призначенні та наданні їй грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 при виконанні бойового завдання та рекомендувала надати документ, що підтверджує фактичний шлюб з ОСОБА_4 без реєстрації його державою.

По суті доводи поданої до суду заяви ОСОБА_1 зводяться до необхідності встановлення обставин проживання із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, тобто, встановлення того факту, що вона являється членом сім`ї померлого для подальшої реалізації нею права на отримання одноразової допомоги.

Разом з тим, чинним законодавством встановлено і інші компенсаційні виплати сім`ям загиблих військовослужбовців. Так, відповідно до ч. 4 ст. 15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військові формування, військовослужбовці яких загинули чи померли в період проходження військової служби, надають їх сім`ям і батькам допомогу в похованні й компенсують матеріальні витрати на ритуальні послуги та на спорудження пам`ятників у розмірах, встановлених КМУ. Законодавство також передбачає виплату одноразової допомоги в разі загибелі військовослужбовця під час воєнного стану в розмірі 15 млн грн на підставі п. 2 постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168. Цю допомогу надають особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовців.

Про право на отримання такої допомоги наголошувала сторона скаржника в судовому засіданні.

Таким чином, у разі задоволення вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , як член сім`ї ОСОБА_4 , набуде права на отримання передбачених законодавством грошових коштів після загибелі військовослужбовця.

Оскаржуючи судове рішення, ОСОБА_2 наголошував на наявності в даному випадку спору про право, указуючи, що встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю автоматично визначить заявницю членом сім`ї ОСОБА_4 .

Суд погоджується з доводами скаржника про те, що із встановленням цього факту безпосередньо пов`язано право неповнолітнього на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, зокрема, це впливатиме на коло отримувачів та її розмір. Крім цього, апеляційний суд погоджується з твердженнями ОСОБА_2 про те, що встановлення факту спільного проживання осіб змінить також правовий режим майна, яке було набуто ОСОБА_4 з 2021 року, що може вплинути на розмір спадкової маси.

Син померлого ОСОБА_4 , заперечує/не визнає факт проживання батька та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, перешкоджаючи їй у реалізації права на належні виплати. Отже, обставини спільного проживання ОСОБА_4 та заявниці підлягають доказуванню саме під час розгляду справи в порядку позовного провадження, на підставі наданих сторонами доказів, з дотриманням принципу змагальності. Відповідачем у справі має бути особа, яка заперечує проти встановлення такого факту син померлого ОСОБА_4 . Наявний між учасниками спір про право є окремим предметом доказування та має здійснюватися шляхом подання до суду відповідного позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в порядку окремого провадження, у зв`язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_2 належить задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції, та залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду, роз`яснивши заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

За подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено 805,20 грн судового збору (т. 2 а.с. 54 зворот). Оскільки апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу та скасовує рішення суду із залишенням заяви ОСОБА_1 без розгляду, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат, понесених учасниками справи, пропорційно задоволеним вимогам, а саме, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 805,20 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, ч. 6 ст. 294, 367, 374, ч. 1 ст. 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу залишити без розгляду, роз`яснивши завниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) 805 (вісімсот п`ять) грн 20 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 березня 2025 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: А.А. Скрипка

О.Л. Шарапова