Провадження №: 2/752/1622/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючої судді Митрофанової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

У С Т А Н О В И В :

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» (далі - ПАТ «СК «Інтер-Поліс», Товариство) про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 32539,66 грн

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08.02.2023 о 09 год. 00 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належний йому автомобіль Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень. Автомобіль особи, яку було визнано винною за постановою Подільського районного суду міста Києва від 12 травня 2023 року по справі №758/2295/23, був застрахований у відповідача.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу №9155/06/24 від 17.06.2024 вартість завданого позивачу збитку (відновлювального ремонту) складає 52393,46 грн. Однак, після звернення позивача до відповідача із заявою про настання страхового випадку, останнім було зроблено свій звіт №040-23 від 19.03.2023 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача, за яким розмір такого збитку склав 24764,07 грн. На підставі вказаного звіту відповідач 01.05.2023 сплатив на рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 22653,80 грн, однак ОСОБА_1 з його розміром не погодився та неодноразово звертався до ПАТ «СК «Інтер-Поліс» із заявами про непогодження із сумою відшкодування та проханням здійснити його перегляд.

Оскільки, розмір реальних збитків, завданих позивачу унаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участі застрахованого відповідачем транспортного засобу, не було відшкодовано у повному обсязі, він змушений був звернутися до відповідача із вказаним позовом, відповідно до вимог якого просив суд стягнути невідшкодовану частину страхового відшкодування в сумі 29739,66 грн, а також стягнути понесені витрати на експертні послуги, що пов`язані із складанням висновку щодо вартості матеріального збитку в розмірі 2800 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2024 для розгляду цивільної справи №752/13293/24 визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанову А.О.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду подати суду відзив на позов.

19.08.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником ОСОБА_2 , у якому останній заперечував проти позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на те, що ним було виплачено страхове відшкодування позивачеві у повному обсязі, воно було розраховане у встановленому законом порядку за вирахуванням ПДВ. Відповідач у встановлені законом строк та порядок направив свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу, провів власне розслідування та визначено розмір відшкодування. При цьому, наданий позивачем звіт є неналежним доказом, оскільки був отриманий з порушенням встановленого законом порядку, так як він, як потерпілий, міг отримати право на самостійний вибір оцінювача тільки у разі, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, а сам позивач у подальшому не повідомляв відповідача про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу.

Окрім того, у поданому відзиві відповідач зауважував на тому, що наданий позивачем висновок не відповідає нормам Наказу Фонду Державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, яким затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. У складеному на замовлення позивача висновку не було визначено показними одометра, хоча на момент огляду представником страховика одометр був діючий та встановлено його показники. Також, позивачем не було надано доказів оплати рахунку та проведення робіт по відновленню пошкодженого транспортного засобу, що унеможливлює відшкодування ПДВ.

Надалі, позивач своїм правом на подання до суду відповіді на відзив не скористався.

Згідно вимог частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до вимог частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Суд, вивчивши подані сторонами заяви по суті спору та дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку.

Положеннями статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).

Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Як убачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 позивач є власником транспортного засобу марки Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 .

Сторонами не заперечується той факт, що 08.02.2023 за участі вказаного транспортного засобу та забезпеченого відповідачем транспортного засобу сталася дорожньо-транспортна пригода, де автомобіль ОСОБА_1 зазнав механічних ушкоджень у результаті чого йому було завдано матеріальних збитків.

Положеннями частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

За офіційними даними Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Подільського районного суду міста Києва від 12 травня 2023 року по справі №758/2295/23 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрито провадження в справі, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно вказаної постанови 08.02.2023 о 09 год. 00 хв., ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Hyundai» д.н. д.н. НОМЕР_3 в м.Києві на вул.Костянтинівська, 73, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi» д.н. НОМЕР_1 внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив пункти 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно вимог статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як передбачено частиною другою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями статті 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 вказаного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити настоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у страховика на випадок деліктного зобов`язання виникає обов`язок, у межах суми страхового відшкодування виконати обов`язок страхувальника, який завдав шкоди.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву, представник ПАТ «СК «Інтер-Поліс» вказував, що після отримання ним повідомлення про настання вказаної вище ДТП та заяви про виплату страхового відшкодування, Товариство направило аварійного комісара в порядку статті 34 Закону, а 21.02.2023 його представником було проведене огляд пошкодженого транспортного засобу, у зв`язку із зверненням позивача ОСОБА_1 . У подальшому, на виконання вимог законодавства, відповідач провів власне розслідування та визначення розміру шкоди у передбачені законом строки та порядку.

Так, відповідачем разом із відзивом на позовну заяву надано суду копію звіту №040-23 про розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_4 19.03.2023 на замовлення ПАТ «СК «Інтер-Поліс».

За вказаним звітом ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 845741,44 грн, вартість його відновлювального ремонту становить 24764,07 грн, а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, на дату оцінки 21.02.2023 без ПДВ на запчастини складає 22573,54 грн.

Пунктом 36.1 статті 36 Закону встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 цього ж Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

В ході розгляду справи встановлено, що сторонами не заперечується та підтверджується той факт, що відповідачем було визнано дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та виплачено позивачу страхове відшкодування згідно із Звітом №040-23 від 19.03.2023 у розмірі 22573,54 грн.

Отже, позивач скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримав страхове відшкодування, а ПАТ «СК «Інтер-Поліс» забезпечило реалізацію права власника пошкодженого автомобіля на отримання страхового відшкодування.

Однак, звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 посилався на той факт, що відповідачем протиправно не було виплачено йому повний розмір страхового відшкодування на покриття реально завданих застрахованим транспортним засобом збитків, адже відповідно до виготовленого на замовлення позивача звіту розмір завданої шкоди є значно вище, аніж той, що був визначений відповідачем.

Так, з матеріалів справи убачається, що позивачем до позовної заяви долучена копію звіту №9155/06/24 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Mitsubishi моделі Outlander реєстраційний номер НОМЕР_1 , виготовлений ТОВ «Мател Груп» на замовлення ОСОБА_1 .

Відповідно до даного висновку, вартість завданого позивачу збитку та відповідно вартість відновлювального ремонту вищевказаного транспортного засобу з урахуванням нульового коефіцієнту фізичного зносу станом на момент проведення оцінки (08.02.2023) складає 52393,46 грн.

У відповідності до виставленого ТОВ «Автоград» рахунку №М_СчТ003186 від 13.02.2023 вартість ремонтних робіт автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 61475,88 грн.

Відомості про здійснення ремонту та оплати його проведення суду не надано, відсутні й будь-які підтвердження того, що виставлені у рахунку роботи пов`язані із здійсненням ремонту за наслідками ДТП, яка мала місце 08.02.2023 за участю застрахованого відповідачем транспортного засобу.

В матеріалах справи позивачем також надані копії складених на ім`я відповідача заяв про незгоду із отриманою сумою страхового відшкодування, а також про проведення перегляду розміру страхового відшкодування.

Однак, дані заяви позивача не містять інформації щодо дати їх складення, доказів їхнього направлення на адресу відповідача або їх вручення останньому в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 29, пункту 33.3 статті 33, пункту 34.2 статті 34 Закону обов`язок визначати розмір заподіяного збитку (оціненої шкоди із урахуванням зносу) покладено згідно даного Закону саме на Страховика.

Таким чином, прийняття рішення про визначення підстав та розміру виплати страхового відшкодуванню, здійснюється виключно страховиком, у якого застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи (застосуванню підлягають спеціальні норми стаття 29, пункт 33.3 статті 33, пункт 34.2 статті 34 цього ж Закону).

Самостійне обрання потерпілим експерта для визначення ним шкоди можливе у випадку, передбаченому пункті 34.3 статті 34 Закону, - якщо представник страховика не з`явився у визначений строк для визначення розміру шкоди.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 25 квітня 2018 року в справі №301/1075/15-ц дійшов висновку, що якщо страхова компанія у передбачений законом строк направила свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, то особа, якій заподіяно збитки (позивач) не набуває правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експерта для визначення розміру шкоди.

Отже, з огляду на положення статті 34 Закону та правові висновки Верховного Суду, а також, враховуючи, що страховик вчасно направив свого представника для визначення розміру збитків, то у позивача були відсутні підстави для самостійного залучення оцінювача ТОВ «Сател Груп» в особі Гастуляка Б.П.

Враховуючи викладене, Звіт №9155/06/24 від 17.06.2024 року про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Mitsubishi моделі Outlander реєстраційний номер НОМЕР_1 не може бути прийнятий судом до уваги.

Крім того, наданий позивачем в матеріали справи вказаний звіт не враховує вимоги нормативно-правових актів з оцінки майна.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 за № 1335/5/1159, встановлюється порядок оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Вимоги Методики, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень (пункт 1.3 Методики).

У пункті 4.4. вказаної Методики визначено, що у звіті (акті) або висновку експерта про оцінку КТЗ зазначається така інформація: а) повне найменування суб`єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності; б) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку; в) найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ; г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки); ґ) назва об`єкта (об`єктів), представленого для оцінки; д) найменування юридичної особи (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи), місцезнаходження (місце проживання) власника майна та його майнові права на КТЗ; е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації; є) інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце); з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання); и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; ї) ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів; й) показання одометра (тахографа) КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності); к) результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка; п) викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків; р) висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження); с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.

Згідно пункту 4.5 Методики найменування складових частин КТЗ, що наводяться в звіті (акті) про оцінку або у висновку експерта, повинні відповідати термінології, яка застосовується в нормативно-технічній документації. Формули в розрахунках наводяться у загальному вигляді, а також з числовим значенням параметрів, розкривається зміст кожного символу та вказується його числове значення, одиниця виміру. Усі дані, наведені у звіті (акті) про оцінку або у висновку експерта, зазначаються з посиланням на джерело їх отримання.

Так, з матеріалів справи убачається, що позивачем до позовної заяви долучена копію звіту №9155/06/24 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Mitsubishi моделі Outlander реєстраційний номер НОМЕР_1 , виготовлений ТОВ «Мател Груп» на замовлення ОСОБА_1 .

Однак, копія вказаного звіту надана позивачем на трьох аркушах, з яких перший аркуш - титульний, другий аркуш - інформація щодо висновку про вартість майна, та тертій аркуш - інформація про оцінювача.

Долучений до позовної заяви звіт №9155/06/24 не містить підпису оцінювача та загалом не містить значної інформації, що визначена пунктом 4.4 Методики. Зокрема, у наданій до суду копії звіту відсутні: інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання); відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів; показання одометра (тахографа) КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності); результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків. Також, до справи не додано будь-яких додатків, які становлять або могли становити невід`ємну частину звіту.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина друга статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно наявних матеріалів справи, учасники справи згідно статті 106 ЦПК України учасниками справи висновок експерта, наданий на замовлення учасників справи, в матеріали не подавався, клопотань про призначення у справі судової авто товарознавчої експертизи не заявлялись.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ «СК «Інтер-Поліс» залишку страхового відшкодування в сумі 29739,66 грн не підлягають задоволенню.

У зв`язку із цим, правових підстав для відшкодування витрат позивача на проведення оцінки матеріального збитку в розмірі 2800 грн також немає, адже ці вимоги є похідними від вимог про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП, а як зазначено вище, в частині заявлених на його підставі позовних вимог судом відмовлено.

Оскільки, у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати, на підставі статті 141 ЦПК України покладаються на позивача та відповідно розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись статтями 2, 4, 7, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 20.03.2025.

Суддя А.О. Митрофанова