Справа № 569/1961/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання у сумі 20075,35 грн, суму пені в розмірі 713,32 грн, суму інфляційних втрат в розмірі 2238,53 грн, суму трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 584,69 грн та витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 3028 грн.

В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 . Відповідач є споживачем послуг, користується наданими послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а тому зобов`язана оплатити заборгованість. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного внесення поточних платежів станом на 01 січня 2025 року (за період з 01 листопада 2008 року по 31 грудня 2024 року) за нею утворилася заборгованість за надані ТОВ "Рівнетеплоенерго" послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 20075,35 грн. Станом на 01 січня 2025 року за період з 01 січня 2024 року до 31 грудня 2024 року сума пені становить 713,32 грн, сума інфляційних витрат - 2238,53 грн, сума трьох процентів річних від простроченої суми - 584,69 грн. Від добровільного погашення заборгованості відповідач ухиляється.

Ухвалою від 03 лютого 2025 року суд позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

У заяві від 28 лютого 2025 року представник позивача Лоренц М.О. просить розгляд справи проводити за наявними матеріалами справи. Одночасно в заяві зазначила, що позивач не пропустив позовну давність, визначену ст.257 ЦК України, до вимог про стягнення боргу з квітня 2017 року по січень 2025 року включно. У період з листопада 2008 року по січень 2025 року відповідачем здійснювалися часткові оплати заборгованості, що свідчить про визнання нею свого боргу.

Представник відповідача Виноградова-Мацнєва Є.В. у заяві 27 лютого 2025 року просить справу розгянути без участі відповідача та представника відповідача і застосувати всі види позовної давності до позовних вимог.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» надає послуги постачання теплової енергії у житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), споживачем яких є ОСОБА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 409133082 від 22 січня 2025 року, відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Згідно з оборотною відомістю за період з листопада 2008 року по січень 2025 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 , заборгованість відповідача становить 20075,35 грн.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

За положеннями ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічні положення містить і ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час розгляду справи.

Обов`язок відповідача як споживача житлово-комунальних послуг закріплений також у ст.67, 68, 162 Житлового кодексу України.

Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачу послуги з постачання теплової енергії і цю обставину відповідач не оспорює.

Відповідач, отримавши за період з 01 листопада 2008 року по 01 січня 2025 року послуги з централізованого опалення належної якості, зобов`язана була оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі чинних тарифів. Однак, відповідач, користуючись послугами з теплопостачання ТОВ «Рівнетеплоенерго», їх оплату здійснювала частково, про що свідчить оборотна відомість по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Отже, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.

Відповідач заявила про застосування позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За положеннями ч.1, 5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за договором позовна давність за вимогами кредитора про стягнення коштів, сплату яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

30 березня 2020 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, продовжено низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.

Зокрема, згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин (який тривав до 30 червня 2023 року).

За загальним правилом, визначеним у ст.58 Конституції України та ст.5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі.

З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02 квітня 2017, не є продовженими.

Таким чином, позовна давність сплила до позовних вимог про стягнення боргу щодо тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до 01 квітня 2017року минуло три роки. Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з листопада 2008 року до 01 квітня 2017 року задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом позовної давності.

Згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Оскільки, 29 січня 2025 року на момент подання позивачем позовної заяви про стягнення боргу в Україні діяв правовий режим воєнного стану, то відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивач не пропустив позовну давність, визначену статтею 257 ЦК України, до вимог про стягнення боргу з квітня 2017 року по січень 2025 року включно.

За таких обставин з відповідача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01 квітня 2017 року (з урахуванням нарахованих платежів за березень 2017 року, які відповідач мала оплатити до 20 квітня 2017 року) до 01 січня 2025 року. Заборгованість за вказаний період становить 18746,03 грн. Пеня на суму заборгованості (з урахуванням річного строку позовної давності) становить 600,42 грн, інфляційні втрати - 1965,35 грн., три проценти річних - 492,15 грн. Загальна сума заборгованості відповідача за послуги з централізованого опалення становить 21803,95 грн. Отже, позов належить задовольнити частково.

За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2785,76 грн.

На підставі наведенного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 264, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання в сумі 18746 (вісімнадцять тисяч сімсот сорок шість) грн 03 коп, пеню в сумі 600 (шістсот) грн 42 коп, інфляційні втрати в сумі 1965 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят п`ять) грн 35 коп, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 492 (чотириста дев`яносто дві) грн 15 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» 2785 (дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять) грн 76 коп у відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», місцезнаходження: 33027, м.Рівне, вул.Д.Галицького, буд.27; ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 07 березня 2025 року.

Суддя