465/6107/17
4-с/465/4/25
У Х В А Л А

іменем України

21.03.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

секретаря судового засідання Лозинського Т.-Р.А.

представника скаржника Чумак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції скаргу Кредитної спілки «Орізон» на бездіяльність державного виконавця Франківського ВДВС м.Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), -

встановив:

представник Кредитної спілки «Орізон» звернувся до суду з скаргою на бездіяльність державного виконавця Франківського ВДВС м.Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

В обґрунтування скарги зазначає, що на виконання Франківського ВДВС у м. Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист №465/6107/17 від 08.02.2019 року, виданий Франківським районним судом м. Львова про стягнення боргу на суму 6092, 11 грн. із ОСОБА_1 . Даний виконавчий лист перебуває на виконанні у державного виконавця Франківського ВДВС у м. Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шебец Х.В. Із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень стало відомо про те, що 21.02.2020 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. В даній постанові державний виконавець Франківського ВДВС у м. Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Корпало І.Р. встановлює, що в боржника є відкритий рахунок в АТ «Універсал Банк», проте державним виконавцем не вчинено відповідних виконавчих дій, згідно законодавства щодо стягнення коштів в рахунок погашення кредиту перед кредитною спілкою «Орізон».

01.08.2023 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. В даній постанові державний виконавець Шебец Х.В. не вказує банківські установи в яких відкриті рахунки боржника, проте державним виконавцем не вчинено відповідних виконавчих дій, згідно законодавства щодо стягнення коштів в рахунок погашення кредиту перед кредитною спілкою «Орізон».

21.02.2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. Державний виконавець Франківського ВДВС у м. Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Корпало І.Р. мав би здійснити виїзд за фактичним місцем проживання боржника, однак даного виїзду державний виконавець не здійснює, що свідчить про бездіяльність виконавця.

02.03.2020 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника. Державний виконавець Франківського ВДВС у м. Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Корпало І.Р. встановив, що згідно відповіді Пенсійного фонду України № ОСОБА_1 працює в ТзОВ «Будівельна компанія» ВІП АЛЬЯНС. Проте з часу винесення постанови коштів в рахунок погашення боргу не стягнуто.

24.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, оригінал якої стягувачем так і не отримано. В даній постанові державний виконавець Корпало І.Р. що в боржника є відкритий рахунок в АТ «Універсал Банк» який був зазначений в постанові від 21.02.2020, що вказує на бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, стягуючу стало відомо, що боржником було вчинено договір дарування №1417 від 6.12.2011, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Скречко М.М., квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Даний договір дарування укладений після отримання кредиту у кредитній спілці «Орізон», який ОСОБА_1 отримав згідно кредитного договору №104 від 28.10.2011 року. Просить скаргу задоволити.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив таку задоволити в повному обсязі.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги та встановивши її дійсні обставини, заслухавши пояснення представника скаржника, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у Франківського ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження №61322300 про стягнення з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Орізон» заборгованість на суму 6 092,11 грн.

Постановою від 21.02.2020 державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження №61322300.

Державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Корпало І.Р. 21.02.2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника.

01.08.2023 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. В даній постанові державний виконавець Шебец Х.В. не вказує банківські установи в яких відкриті рахунки боржника, проте державним виконавцем не вчинено відповідних виконавчих дій, згідно законодавства щодо стягнення коштів в рахунок погашення кредиту перед кредитною спілкою «Орізон».

Державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Корпало І.Р. 02.03.2020 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Корпало І.Р. 24.11.2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України № ОСОБА_1 працює в ТзОВ «Будівельна компанія» ВІП АЛЬЯНС.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, стягуючу стало відомо, що боржником було вчинено договір дарування №1417 від 6.12.2011, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Скречко М.М., квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади та орган місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України та законам України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч.2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»). Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом (ч.2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У пункті 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 1 Закону N 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (стаття 2 Закону N 1404-VIII).

Стаття 5 Закону N 1404-VIII визначає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 10 Закону N 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 18 Закону N 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (стаття 48 Закону N 1404-VIII).

За статтею 56 Закону N 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Разом з тим, станом на день звернення зі скаргою до суду, виконавцем не вчинено жодних дій щодо реалізації майна, для стягнення заборгованості, щоб виконати рішення.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до виснвку, що скарга в частині визнання бездіяльності дежавного виконавця Франківського ВДВС м. Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Шебец Х.В. неправомірною, підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про застосування до державних виконавців заходів трудового впливу, то такі заходи застосовуються безпосереднім керівником, а не судом.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» та п.7 постанови ВСУ №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Суд не вправі перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції державного виконавця вказуючи на те, яке саме рішення він має прийняти, а відтак у даному випадку відсутні належні процесуальні підстави для зобов`язання його вчинити певні дії. Державний виконавець зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії щодо примусового виконання рішень в силу закону, а не внаслідок його зобов`язання судом.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Таким чином стягувач не позбавлений можливості звернутися до начальника відділу ДВС зі скаргою на дії та рішення державного виконавця та останній за результатами розгляду скарги має право своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відтак інші вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 447, 451 ЦПК України, суд,-

постановив:

скаргу задовольнити частково.

Визнати бездіяльність державного виконавця Франківського ВДВС м. Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шебец Христини Василівни неправомірною.

В задоволенні інших вимог - відмовити

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 24 березня 2025 року.

Суддя Ванівський Ю.М.