РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.

за участю секретаря Савицького В.В.

представника відповідача Ковальової І.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Цент» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 41513,50грн. ТОВ "Коллект Центр" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, мотивуючи позов тим, що 25.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та позичальником, укладено договір про споживчий кредит №102360282. За умовами договору, позичальнику надано кредит у гривні в сумі 5000,00 грн., строком користування на 27 днів, а позичальник зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором. Договір укладено в електронній формі, що акцептована відповідачем 25.08.2021р., шляхом підписання електронним підписом відповідача.

30.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №30-11-65, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 102360282 від 30.11.2021р., що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №102360282 від 25.08.2021р., Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги 10-03/2023/001 від 10.03.2023року.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом №№102360282 від 25.08.2021року, що підлягає стягненню з позичальника становить 41513,50 грн., з яких заборгованість за кредитом в сумі 5000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 36513,50 грн. У зв`язку із чим просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 41513,50 грн. Крім цього, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 13000 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.07.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав відповідь на відзив, відповідно до якої зазначив, що : 25.08.2021 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № 102360282. Відповідачу на актуальний номер був надісланий одноразовий ідентифікатор W52683. Вказаним ідентифікатором було підписано Договір. Вищезазначене підтверджується наданими до матеріалів справи доказами. В тому числі, надано довідку про проведену ідентифікацію при укладанні договору в погодженій формі. Таким чином, відповідач здійснив усі дії, спрямовані на укладання договору шляхом підписання договору про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та із зазначенням поміж іншого інформації щодо реквізитів банківської картки на рахунок якої, в подальшому, були перераховані грошові кошти в сумі 5 000, 00 грн. Отже, підсумовуючи вищевикладене, позивачем були надані достатні та допустимі докази щодо укладення договору та перерахування коштів за ним. Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Відповідач вказує на неотримання кредитних коштів проте доказів цьому не надає. Відповідач не надав жодної виписки по своїх карткових рахунках на підтвердження обставин ненадходження грошових коштів на рахунок Відповідача за укладеним Договором або сплати заборгованості за Договором в іншому розмірі Разом з тим, для спростування заперечень Відповідача, до даних пояснень додається клопотання про витребування доказів. Отже, підсумовуючи вищевикладене, позивачем були надані достатні та допустимі докази щодо укладення договору та перерахування коштів за ним. Крім того, оскільки фінансова установа, правонаступником якої за договором факторингу та відступлення права вимоги є позивач, виконала всі передбачені кредитним договором умови щодо надання відповідачу кредитних коштів, а останній, за укладеним договором вказані грошові кошти отримав, однак свої зобов`язання щодо їх повернення відповідно до умов договору не виконав, хоча таку можливість мав, але без поважних причин цього не зробив, можна дійти до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором, а отже вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу кредиту та заборгованості за відсотками ґрунтується на вимогах закону, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що відповідно до п.п.1.3,1.4 Договору про споживчий кредит №102360282 від 25.08.2021, кредитні кошти надані строком на 27 днів, з датою повернення 21.09.2021, у розмірі 5013,50 грн. Разом з тим, вказаним Договором про споживчий кредит передбачена можливість пролонгації користування кредитом і, як слідує з положень п.2.3.1.2 Договору, загальний строк пролонгації користування кредитом після закінчення строку кредитування, встановленого п.1.4 Договору, на стандартних (базових) умовах з відсотковою ставкою 5% за кожен день користування кредитом не може перевищувати 60 днів. Зважаючи на вищезазначені положення Договору про споживчий кредит, враховуючи відсоткову ставку за пролонгованим строком користування кредитом, розмір заборгованості (у разі непогашення кредиту) на кінцевий пролонгований термін кредитування має становити 20013,50 грн. 30 листопада 2021 року первісний кредитор (ТОВ «Мілоан») продав право вимоги заборгованості за Договором про споживчий кредит №102360282 від 25.08.2021 ТОВ «Вердикт Капітал», визначивши розмір загальної заборгованості за тілом кредиту та нарахованим відсоткам у розмірі 20013,50 грн, що відповідало умовам Договору про споживчий кредит. Отже, станом на 20 листопада 2021 року закінчив свою дію вказаний договір, та у кредитора виникло право стягнення заборгованості у вказаному розмірі, а відтак, припинилося право подальшого нарахування відсотків. Однак, як вбачається з Розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Вердикт Капітал», у якого позивач відповідно до Договору №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги, придбав право вимоги заборгованості за Договором про споживчий кредит №102360282 від 25.08.2021, нарахування процентів здійснювалося ТОВ «Вердикт Капітал» поза межами дії Договору про споживчий кредит: з 30.11.2021 по 23.02.2022 року (ще 86 днів), що не відповідало ані умовам вказаного Договору, ані вищезазначеній позиції Великої Палати Верховного Суду. За відсутності належного підтвердження надання кредитних коштів відповідачу, за відсутності належного розрахунку розміру заборгованості, заявленої до стягнення просить відмовити в задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та заперечвеннях.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що до договору про споживчого кредиту №102360282 від 25.08.2021року на отримання споживчого кредиту не надано документів, що підтверджують особу позичальника ОСОБА_1 .

Згідно п.1.2-1.5 Договору, розмір кредиту становить 5000,00 грн., строк користування кредитом 27 календарних днів, термін повернення кредиту 21.09.2021р. Проценти за користування кредитом 13,50грн., які нараховуються за ставкою 0,01відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Договір про споживчий кредит №102360282 від 25.08.2021 року підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W52683, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.

В матеріалах справи міститься анкета -заява на кредит та Паспорт споживчого кредиту, в яких містяться персональні дані ОСОБА_1 , а також основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови.

Паперова копія Заявки-анкети на отримання кредиту від 25.08.2021 р. не підписані електронним підписом позичальника, містить анкетні дані позичальника та інформацію щодо бажаного кредиту у розмірі 5000 грн 00 коп.

30.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №30-11-65, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором №102360282 щодо відповідача.

Згідно розрахунку за кредитом у гривнях наданого первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та Реєстру боржників від 30.11.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 із загальною заборгованістю за кредитним договором №102360282 станом на дату відступлення прав вимоги у розмірі 20013,50 грн., з яких: сума основного боргу за кредитом 5000,00грн, сума нарахованих процентів 15013,50 грн.

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників зазначених у реєстрі ТОВ «Коллект Центр», зокрема і до відповідача за Кредитним договором №102360282 у загальній сумі 41513,50грн.

Згідно розрахунку заборгованості від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» вказано сума заборгованості 15013,50 грн.

Відповідно Розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023 року загальна сума заборгованості відповідача складає 41513,50грн. Згідно даних документів вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» не здійснювало жодних нарахувань після отримання прав вимоги.

Позивач не долучив до позовної заяви жодного доказу на підтвердження того, що в ТОВ «Коллект Центр» відкритий рахунок № НОМЕР_1 для безготівкового перерахування грошових коштів для погашення кредиту від 25.08.2021р.

Натомість надано платіжне доручення ТОВ «Мілоан» №31562000 від 25.08.2021р. переказано Баркевичу С.К. кошти в розмірі 5000,00грн. на кредитний рахунок №516783хххххх430.

Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 1-2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

За змістом статті 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «W52683» відповідно до частини 6, 8 статті 11, статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За змістом частини 13статті 11цього Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Після підписання відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора на отримання кредиту згідно заявки-анкети №102360282 від 25.08.2021 в рамках договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №102360282, товариство зобов`язалося перерахувати позичальнику кошти у розмірі 5000 грн 00 коп.

Згідно з частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до частини 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 та частини 6 статті 91 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Проте, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача.

З урахуванням того, що надані позивачем розрахунки суми боргу за вищевказаним договором не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за наданим кредитним договором, у розмірі, зазначеному у розрахунках.

Право вимог яких відступлено ТОВ «Вердикт капітал» та потім позивачу, згідно з відповідними договорами факторингу, щодо ОСОБА_1 , договір споживчого кредиту №102360282, платіжне доручення №31562000 не є належними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів, не відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», не є первинним документом, що може підтвердити передачу коштів відповідачу.

З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Отже, матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Коллект Центр» умов договору споживчого кредиту №102360282 щодо надання позичальнику позику у розмірі 5000 грн 00 коп. шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку), оскільки факт отриманих відповідачем кредитних коштів не підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами.

Крім цього, матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих належність відповідачу кредитного рахунку № 516783хххххх430, тобто представником позивача не надано доказів щодо перерахування кредитних коштів відповідачу. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №103360282 у розмірі 41513,50 грн., а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.205, 207, 526, 527, 530, 543, 554, 553, 610, 612, 625, 627, 1048, 1050, 1054ЦК України, ст. ст.6-13, 76, 77, 81,141, 258, 259, 263, 354 ЦПК, суд-

у х в а л и в :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна

Повний текст рішення виготовлено 21.03.2025 року.