Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/899/24
Провадження № 2/644/983/25
РІШЕННЯ

іменем України

10.03.2025 Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в особі головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря с/з Кузьміної Ю.С., позивача та його представника - адвоката Дворницького В.В., відповідачки та її представника адвоката Невольніченка О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей ХМР, про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в :

У поданому позові ОСОБА_1 просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що після припинення шлюбно-сімейних відносин у 2016 році відповідачка проживає окремо, уклала новий шлюб, вихованням дітей не займається, не спілкується з ними, не цікавиться їхнім життям та розвитком, участі у витратах на утримання дітей не приймає.

Позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі.

Відповідачка проти позову заперечувала, у поданому до суду відзиві посилалась на те, що між нею та позивачем склались неприязні відносини, колишній чоловік ставився до неї зневажливо і не рахувався з її інтересами, що послугувало причиною для розірвання шлюбу. В подальшому позивач забрав дітей до себе і створював їй перешкоди у спілкуванні з ними, налаштовував проти неї, хоча вона й намагалась підтримувати зв`язок з дітьми.

У поданій відповіді на відзив позивач вказував на те, що відповідачка перекручує факти з метою виправдати своє неналежне ставлення до виховання та утримання дітей.

Департамент служб у справах дітей ХМР подав до суду висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав та просили розглядати справу за відсутності їх представника.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У 2016 році шлюб між сторонами був розірваний. За рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.01.2020 року місце проживання дітей було визначено з батьком.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд бере до уваги наведені нижче норми матеріального права та судову практику.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України "Про охорону дитинства", далі Закон).

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону).

Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, пунктом 2 якої визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав як винятковий захід є істотним правовим наслідком як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21, провадження № 61-8918сво23.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від29липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі №562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 07листопада 2023 року у справі № 601/928/22.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України" (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України", заява № 31111/04, пункти 57, 58).

В процесі судового розгляду позивачем були надані докази, які підтверджують наявність ознак неналежного ставлення відповідачки до виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей.

Проте, зважаючи на позицію відповідачки, яка щиро бажала відновлення спілкування з дітьми і на чому наголошувала в судовому засіданні, суд доходить висновку про доцільність надання ОСОБА_2 такої можливості, оскільки судом не встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про те, що змінити поведінку відповідачки по відношенню до дітей у кращу сторону неможливо.

На підставі викладеного та керуючись статтями 164, 165, 180 Сімейного Кодексу України, статтями 10, 11, 88, 169, 212 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей ХМР, про позбавлення батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 20.03.2025.

Суддя С.В. Шевченко