Справа № 159/646/25
Провадження № 2/159/645/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 березня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Давидюк В`ячеслав Григорович, до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

у с т а н о в и в :

У січні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Давидюк В.Г., звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 05.04.2024 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, оформлений власноручно написаною відповідачем розпискою. За змістом розписки відповідач отримав від позивача для власних потреб готівкою кошти в розмірі 51217,00 гривень і зобов`язався повернути в строк до 30.12.2024. На час звернення до суду відповідач кошти не повернув.

Ураховуючи наведене позивач просив стягнути з ОСОБА_2 :

- борг в розмірі 51217,00 гривень,

- проценти за користування позикою в період з 06.04.2024 до 30.12.2024 розраховані за обліковою ставкою НБУ в загальному на суму 4982,46 гривень,

- 1211,20 гривень судового збору і 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі пункту 2 частини шостої статті 19, частин першої статті 274 ЦПК України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача і позивач в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача адвоката Давидюка В.Г. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився. Відповідно до вимог ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про час і місце проведення судового засідання, оскільки згідно з відміткою у рекомендованому поштовому повідомленні 260 повідомлення не вручено через відсутність адресата за зареєстрованим місцем проживання в АДРЕСА_1 .

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року в справі 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду.

Враховуючи згоду позивача, керуючись приписами статті 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).

Перевіривши письмові докази у справі суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, який належить задовольнити повністю з таких мотивів.

Предметом спору є договір позики.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина другої статті 640 ЦК України.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей ( стаття 1047 ЦК)

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання.

Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі (частини перша, четверта статті 545 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16ц (провадження № 14-465цс18) сформований висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Наданий позивачем оригінал розписки підтверджує факт укладення між сторонами спору договору позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача 01.03.2024 кошти в сумі 51217,00 гривень і зобов`язався повернути до 30.12.2024.

Зміст розписки свідчить про укладення між сторонами саме договору позики.

Наявність оригіналу розписки у позивача засвідчує невиконання відповідачем зобов`язань щодо повернення боргу.

Строк виконання зобов`язання на час ухвалення судового рішення закінчився.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідач не надав суду доказів на спростування факту укладення договору позики, доказів виконання зобов`язання чи додаткових договірних відносин щодо зміни строку повернення позики.

Оцінивши надані позивачем докази суд дійшов висновку про доведеність існування між сторонами договірних відносин з позики, невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань та відповідно обґрунтованість вимоги для стягнення заборгованості у заявленому розмірі.

Вимога позивача про стягнення процентів за користування позикою в період з 06.04.2024 до 30.12.2024 розрахованих за обліковою ставкою НБУ в загальному на суму 4982,46 гривень, також є підставною.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Право позивача вимагати сплати процентів за користування позикою узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду сформованими у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16.

Наведений позивачем розрахунок процентів (а.с.4) відповідає нормам законодавства, даним про облікову ставку НБУ у відповідний період, відповідач доказів сплати процентів не надав, тому в цій частині позовні вимоги також необхідно задовольнити.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 1211,20 гривень судового збору.

Відповідно до статей 133, 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок довести неспівмірність заявлених витрат покладається на відповідача.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані суду : договір №Д10/01/25-1 від 10.01.2025, акт приймання передачі послуг від 14.01.2025, платіжний документ про фактичну оплату отриманої послуги на суму 5000 гривень.

Відповідач не скористався своїм правом подати заперечення щодо зазначеного розміру судових витрат, тому суд не вбачає підстав для їх зменшення.

Ураховуючи наведене з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути 5000 гривень витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 12,76-81,141,258 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 526-530, 545, 599, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05.04.2024 в розмірі 51217 (п`ятдесят одна тисяча двісті сімнадцять) гривень, судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 20.03.2025.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК