Справа № 535/744/24
Провадження № 2/535/97/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області
у складіголовуючого суддіМальцева С.О.,
за участю секретаря судового засідання позивача представника позивача Білик Н.О. Поливаного В.В. Сідько С.І.

Справа № 535/744/24

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Котелевської селищної ради,

у відкритому судовому засіданні розглянув позов про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

установив:

Стислий виклад позиції позивача.

02 вересня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Сідько Світлану Іванівну, яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1241069 від 02.09.2024, подав до суду через систему «Електронний суд» позовну заяву до ОСОБА_2 , в якій просив: позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування позову зазначив, що 13 серпня 1994 року ОСОБА_1 , уклав шлюб з ОСОБА_4 , зареєстрований Котелевським відділом ЗАГС Полтавської області, актовий запис №73, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 13.08.1994 року (а.с.15).

У шлюбі з ОСОБА_2 у позивача народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серія НОМЕР_4 , видане 21.04.2009 року (а.с. 14).

Також від даного шлюбу з ОСОБА_2 у позивача є ще один син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований за місцем проживання ОСОБА_1 , але фактично там не проживає.

Неповнолітня дитина ОСОБА_3 , постійно проживає разом із батьком ОСОБА_1 , що підтверджується актом обстеження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та довідкою про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому будинку від 25.12.2023 року № 406 (а.с. 16,18). Відповідач разом із позивачем та дитиною не проживає з січня 2023 року.

На даний час шлюб між позивачем та відповідачем у встановленому законом порядку не розірвано, проте фактично шлюбні відносини були припинені з січня 2023 року, разом подружжя не проживає, спільне господарство не веде.

На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивача, саме ОСОБА_1 наразі займається щоденним вихованням та розвитком дитини, забезпечує усім необхідним для комфортного проживання. З моменту переїзду відповідач ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток

дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти.

Згідно характеристики виданої класним керівником ОСОБА_6 від 17.01.2024 ОСОБА_3 є учнем 9 класу Більського ліцею Котелевської селищної ради. Зарекомендував себе, як дитина, що потребує постійного контролю з боку дорослих. Виховується в неповній сім`ї. Отримав психологічну травму: тяжко переживає розлуку з матір`ю. Мати не виявляє інтересу до навчання сина, не підтримує контакт із вчителями та класним керівником. Хлопець має довірливі стосунки з батьком, який приділяє достатньо уваги вихованню сина, цікавиться його успіхами, намагається створити йому затишну родинну атмосферу. Батько забезпечує сина всім необхідним для очного та дистанційного навчання (а.с.20).

Станом на момент звернення до суду, ОСОБА_3 досяг чотирнадцятирічного віку та має право самостійно обирати з ким з батьків проживати. Неповнолітній син ОСОБА_3 надає перевагу проживати разом з батьком, тобто позивачем ОСОБА_1 , що вкотре підтверджує той факт, що дитина любить свого батька та хоче залишитися з ним.

Позивач обґрунтовано вважає, що саме він може забезпечити кращі умови проживання як матеріальні так і морально-психологічні для сина, що підтверджується наступним:

Позивач має роботу та стабільний заробіток, працює на посаді майстра виробничої дільниці в СТОВ «Скіф», що підтверджується довідками про доходи за 2023 рік № 102 та січень-лютий 2024 року № 103.

Шкідливих звичок ОСОБА_1 - не має, алкоголь та наркотики не вживає, є відповідальною, добропорядною, врівноваженою людиною, що підтверджується характеристикою виконавчого комітету Котелевської селищної ради від 25.12.2023 № 408.

У власності має житловий будинок, де і проживає разом із сином, а також земельну ділянку, на якій розташований будинок. Дитина має власний простір в будинку, місце для сну, відпочинку та місце для зберігання речей, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складений представниками служби у справах дітей Котелевської селищної ради від 17.01.2024року.

Мати дитини за наявною в позивача інформацією - не має можливості забезпечити дитині гідний рівень життя.

За вказаних обставин, позивачу складно здійснювати захист інтересів дитини, оскільки в умовах воєнного сану, вирішення деяких питань потребує дозволу обох батьків, що не є можливим за умови відсутності діалогу між сторонами, та участі в житті і вихованні дитини її матері.

Позивач також заявляє, що не має наміру перешкоджати спілкуванню матері і дитини, однак вирішити даний спір в позасудовому порядку не є можливим.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

03 вересня 2024 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 28 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. В матеріалах справи міститься заява від ОСОБА_2 від 21.10.2024 року, в якій вона просить розгляд спави проводити без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Сідько С.І. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник Органу опіки та піклування Котелевської селищної ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, подали до суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Надали до суду висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Котелевської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дитини ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін та думку дитини вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

13 серпня 1994 року ОСОБА_1 , уклав шлюб з ОСОБА_4 , зареєстрований Котелевським відділом ЗАГС Полтавської області, актовий запис №73, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 13.08.1994 року (а.с.15).

У шлюбі з ОСОБА_2 у позивача народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серія НОМЕР_4 , видане 21.04.2009 року (а.с. 14).

Неповнолітня дитина ОСОБА_3 , постійно проживає разом із батьком ОСОБА_1 , що підтверджується актом обстеження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та довідкою про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому будинку від 25.12.2023 року № 406 (а.с. 16,18).

Згідно характеристики виданої класним керівником І.Старокожко від 17.01.2024 ОСОБА_3 є учнем 9 класу Більського ліцею Котелевської селищної ради. Зарекомендував себе, як дитина, що потребує постійного контролю з боку дорослих. Виховується в неповній сім`ї. Отримав психологічну травму: тяжко переживає розлуку з матір`ю. Мати не виявляє інтересу до навчання сина, не підтримує контакт із вчителями та класним керівником. Хлопець має довірливі стосунки з батьком, який приділяє достатньо уваги вихованню сина, цікавиться його успіхами, намагається створити йому затишну родинну атмосферу. Батько забезпечує сина всім необхідним для очного та дистанційного навчання (а.с.20).

Згідно акта обстеження умов проживання від 17.01.2024 року, обстежувалися умови проживання за місцем мешкання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що останнім створені умови для виховання та розвитку дитини (а.с.17).

Згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Котелевської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дитини ОСОБА_3 виконавчий комітет Котелевської селищної ради, як орган опіки та піклування, прийшов до висновку про не достатність підстав для позбавлення матері ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 (а.с. 59-62).

З`ясовуючи думку дитини ОСОБА_3 в присутності батька ОСОБА_1 у судовому засіданні, дитина зазначила, що на початку повномасштабного вторгнення мати ОСОБА_2 вивезла його за кордон, але, за його ж проханням, повернула в Україну і він почав жити разом з батьком. ОСОБА_3 зазначив, що маму він любить, бо мама є мама, і позбавляти її батьківських прав не бажає.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Частиною 3 статті 155 СК України, зазначено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Також, Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22 вказав, що заяви відповідачки, в яких вона відмовлялася від батьківських прав на дитину та визнавала позов про позбавлення її батьківських прав, не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, так як в ході судового розгляду не було встановлено наявності жодних нереалізованих намірів батька в інтересах дитини, що він не зміг реалізувати без позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 .

Беручи до уваги зазначені обставини, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині позбавлення батьківських прав не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про стягнення аліментів, оскільки відповіді матеріальної допомоги не надають.

Згідно з ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням всіх обставин справи, стану здоров`я та матеріального становища дітей, суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття на користь опікуна (піклувальника), батьків вихователів, прийомних батьків або державного дитячого закладу (в залежності від форми влаштування дитини).

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354, , пунктом 15.5 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

У частині задоволення позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи.

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Котелевської селищної ради, місце знаходження: Полтавська область, Полтавський район, с-ще Котельва, вул. Полтавський шлях, 221, .

Повний текст рішення складено 21.03.2025.

Суддя: С.О.Мальцев