Провадження № 2-н/522/1879/25
Справа № 522/5556/25
УХВАЛА

24 березня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Бондар В.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця 21.03.2025 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч. 5 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Згідно відповіді 1223139 від 24.03.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді №1223172 від 24.03.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Хаджибейського району міста Одеси.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Заявниця вказує, що її фактичним місцем проживання є Центр захисту жінок, який знаходиться в Приморському районі міста Одеси, однак місце перебування також підлягає реєстрації і доказів фактичного місця знаходження заявниці за адресою: АДРЕСА_3 , надано не було.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Тож, порушення правил підсудності є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Крім того, за положеннями частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Отже, при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину заявник зобов`язаний підтвердити належними доказами факт проживання дитини разом із ним, що вбачається зі змісту положень ч. 3 ст. 181 та ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України передбачено необхідність додання до заяви про видачу судового наказу документів або їх копій, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявниця посилається у своїй заяві про видачу судового наказу на те, що діти проживають разом із нею, знаходяться на її утриманні. При цьому заявниця не додала до заяви документів на підтвердження вказаних обставин, що є порушенням п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Тобто, ОСОБА_1 не надає доказів на підтвердження того, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, до заяви навіть не додано доказів зареєстрованого місця проживання дітей.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 165 ЦПК).

Враховуючи викладене, за відсутності доказів проживання дітей разом із заявницею суд не має правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та видачі судового наказу про стягнення на його користь аліментів на утримання дітей.

За положеннями ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.28, п.1 ч.1 ст.31, 165, 258-260, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя В.Я.Бондар