Справа №613/1068/24 Провадження № 2/613/51/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Шалімова Д.В.,

за участю секретаря Герасимюк Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу №613/1068/24 пров. №2/613/51/25за позовною заявою ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області Державного агентства водних ресурсів України, про скасування наказу, про притягнення до дисциплінарної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області Державного агентства водних ресурсів України, про скасування наказу, про притягнення до дисциплінарної відповідальності, в якому просить: скасувати наказ начальника Регіонального офісу водних ресурсів Харківської області №42-к від 28 березня 2024 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та стягнути судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно наказу (розпорядження) №114-К від 30 листопада 2020 року з 01 грудня 2020 року він працював на посаді начальника Краснокутської експлуатаційної дільниці Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області. 19 жовтня 2023 року начальником Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області винесено наказ №100-к, згідно до якого за неналежне виконання трудових обов`язків начальнику Краснокутської експлуатаційної дільниці Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області йому оголошено догану. Позивачем подано позов до Богодухівського районного суду Харківської області про скасування вказаного наказу. 21 листопада 2023 року за позовом відкрито судом провадження № 613/2002/23 та проводиться розгляд позовної заяви. В судових засіданнях бере участь представник начальника Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області - провідний юрисконсульт Сумцова Н.В., про дати і час судових засідань начальнику Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області достовірно відомо. 28 березня 2024 року начальником Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області винесено наказ № 42-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » згідно якого позивачу оголошено догану за неналежне виконання своїх трудових обов`язків, яке, згідно мотивувальної частини наказу, полягало в тому, що він особисто приймав участь в судових засіданнях в Богодухівському районному суді Харківської області 27 грудня 2023 року о 10.00 год., 18 січня 2024 року о 10.45 год., 13 лютого 2024 року з 11.00 до 12.12 год., 29 лютого 2024 року з 10.00 год. в якості позивача у цивільній справі № 613/2002/23. З вказаним наказом позивач категорично не згоден та вважає його необгрунтованим та незаконним з тих підстав, що чинне законодавство України надає право будь-якій особі звернутися за судовим захистом своїх прав, а процесуальний закон передбачає не тільки порядок реалізації такого права, а й встановлює процесуальні обов`язки у разі реалізації права на судовий захист, тому підстави і мотиви притягнення начальника Краснокутської експлуатаційної дільниці Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області до дисциплінарної відповідальності, зазначені в наказі № 42-к від 28 березня 2024 року, є формальними та надуманими, а наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності - необгрунтованим та незаконним, що змушує позивача звернутись до суду.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 25 червня 2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 19 серпня 2024 року було задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2024 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суду у відкритому судовому засіданні.

Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснив, що він працював начальником Краснокутської експлуатаційної дільниці Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області з 01 грудня 2020 року по 28 червня 2024 року. Звільнився з посади за власним бажанням. Раніше він звертався до суду з позовом до Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області про скасування наказу про оголошення йому догани. В судові засідання він з`являвся за викликом по судовим повісткам, головному офісу було відомо про дні засідань, так як представник також приймав участь у засіданнях і він бачив позивача. Судові засідання були не тривалими по 15-20 хвилин. Крім того, вказав, що Краснокутська експлуатаційна дільниця обслуговує сім районів, зокрема і Богодухівську територіальну громаду, тому перебуваючи в Богодухівському районному суді , він не залишав територію обслуговування. Не заперечив, що він особисто не звертався до начальника Регіонального офісу водних ресурсів в Харківській області із заявою, що йому потрібно бути присутнім в судовому засіданні, так як, відповідач був стороною по справі, то йому було відомо про дати та час розгляду справи. Вказав, також, що в табелі обліку робочого часу за 27 грудня 2023 року, 18 січня 2024 року, 13 лютого 2024 року та 29 лютого 2024 року йому зазначено, що він перебував на роботі 8 годин. Вважає, що оголошенням догани відповідач перешкоджав йому здійснювати захист прав в суді. Крім того, відповідачем порушено передбачені законодавством, строки притягнення до дисциплінарної відповідальності. Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача адвокат Бережний С.В. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві та на підставі наданих суду доказів, при цьому вказав, що сума судових витрат, які просять стягнути з відповідача, орієнтовно становить 6 000 -7 000 грн.

Представник відповідача - Горячко О.Б., яка приймала участь в судових засіданнях, як в режимі відеоконференції так і особисто в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області, пояснила, що відповідач повністю заперечує проти позову ОСОБА_1 з тих підстав, що останній з 01 грудня 2020 року по 28 червня 2024 року перебував у трудових відносинах з Регіональним офісом водних ресурсів у Харківській області, працював на посаді начальника Краснокутської експлуатаційної дільниці Регіонального офісу водних ресурсів в Харківській області, звільнився за власним бажанням. 28 березня 2024 року позивачу було оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, з тих підстав, що провідним юрисконсультом Сумцовою Н.В. було надано службову записку згідно якої ОСОБА_1 27 грудня 2023 року, 18 січня 2024 року, 13 лютого 2024 року та 29 лютого 2024 року в робочий час був присутнім у судових засіданнях в Богодухівському районному суді Харківської області в якості позивача у справі за позовом до Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області. З даного приводу у ОСОБА_1 було запитано надати пояснення, останній тричі писав пояснення, згідно яких двічі пояснював, що перебував на робочому місці і лише в третьому поясненні погодився, що він перебував в суді. Тобто, позивач не був на робочому місці та не виконував своїх посадових обов`язків. Крім того, будучи відповідальною особою за ведення табелю обліку робочого часу, він подавав недостовірну інформацію, оскільки зазначав, що він в ці дні був на роботі 8 год., у зв`язку з чим отримав надмірну заробітну плату. Подання недостовірної інформації в табелі обліку робочого часу, є грубим порушенням трудової дисципліни. Представник відповідача не заперечив того, що особа має право на захист своїх прав в суді, повинен бути присутнім в судових засіданнях, але для цього ОСОБА_1 повинен був звернутись із заявою до начальника Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області із відповідною заявою, додавши до неї судову повістку, але цього не було зроблено, також в табелі потрібно проставляти фактичний час перебування на роботі без урахування часу перебування в суді. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 посадових обов`язків йому було оголошено догану. З приводу судових витрат, представником відповідача було зазначено, що окрім судового збору, інші витрати нічим не підтверджені. Просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Крім того, відповідачем до суду було надано відзив згідно змісту якого ОСОБА_1 , перебував в трудових відносинам з відповідачем та згідно наказу Офісу від 30 листопада 2020 року №114-К з 01 грудня 2020 року займав посаду начальника Краснокутської експлуатаційної дільниці (Краснокутська ЕД) Офісу. Позивач 28 червня 2024 року звільнений з посади начальника Краснокутської експлуатаційної дільниці Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області за власним бажанням. 28 березня 2024 року ОСОБА_1 , за неналежне виконання своїх трудових обов`язків, наказом Офісу №42-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» було оголошено догану. Представником Офісу по справі №613/2002/23, провідним юрисконсультом Сумцовою Н.В., була надана службова записка згідно з якою вбачалось, що позивач в період слухання справи у Богодухівському районному суді Харківської області (27.12.2023, 18.01.2024, 13.02.2024, 29.02.2024) був відсутній на робочому місці. 26 березня 2024 року позивач надав пояснення, що 27.12.2023, 18.01.2024, 13.02.2024, 29.02.2024 був на робочому місці та виконував свої обов`язки. 27 березня 2024 року надав вдруге пояснення. що у вказаний період знаходився на робочому місці, а саме: в с. Краснокутськ, Богодухівського району, Харківської області. 27 березня 2024 року надав втретє пояснення, де визнав, що у вказаний період брав участь у судових засіданнях у Богодухівському районному суді Харківської області, а отже не був на робочому місці та не виконував свої посадові обов`язки. Наказом Регіонального офісу водних ресурсів від 07 грудня 2020 року № 127-ка позивач призначений відповідальним за ведення обліку робочого часу працівників Краснокутської експлуатаційної дільниці. У відповідності до витягу з табелю за підписом позивача, 27 грудня 2023 року, 18 січня 2024 року, 13 лютого 2024 року та 29 лютого 2024 року позивач надав неправдиві дані щодо перебування на робочому місці 8 годин. Відстань між Богодуховом та Краснокутськом складає 41 км., для подолання цієї відстані позивачу необхідно витратити близько 40 хвилин в одну сторону. Позивач був присутній у приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області 27.12.2023, 18.01.2024, 13.02.2024, 29.02.2024. 13 лютого 2024 року позивач провів у приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області з 11.00 год. до 12.13 год., з урахування проїзду від робочого місця до суду та повернення до робочого місця, позивач був відсутній на роботі близько 2 год. 45 хв. 29 лютого 2024 року позивач провів у приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області з 10.00 год. до 10.46 год., з урахування проїзду від робочого місця до суду та повернення до робочого місця, позивач був відсутній на роботі близько 2 год. 20 хв. Регіональний офіс водних ресурсів у Харківській області Державного агентства водних ресурсів України є неприбутковою установою, тобто утримується за рахунок коштів відповідного (державного) бюджету. Оплата праці позивачу проводиться виключно з державного бюджету, останній своїми поясненнями надав неправдиві відомості (ввів у оману) про знаходження на робочому місці в період слухання справи в Богодухівському районному суді Харківської області, отримав заробітну плату (за часи відсутності) на робочому місці з державного бюджету, чим порушив трудове (ст. 52 КЗпП України) та бюджетне законодавство. Відповідно до пункту 1.4. посадової інструкції начальника Краснокутської ЕД, затвердженої наказом Офісу від 19.01.2021 №11-к, з якою позивач ознайомлений під підпис, начальник дільниці безпосередньо підпорядкований начальнику РОВР у Харківській області (копія знаходиться в матеріалах справи). Відповідно до пункту 4.1. посадової інструкції начальник дільниці несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, які передбачені цією посадовою інструкцією, - в межах, визначених діючим трудовим законодавством України та пункту 4.7. цієї ж інструкції несе відповідальність за невикористання або перевищення своїх прав. З огляду на вищевикладене, начальник Краснокутської експлуатаційної дільниці О. Зіньковський безпідставно отримав заробітну плату з Державного бюджету за час слухання справи №613/2002/23 в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області. Позивач не виконував належним чином свої трудові обов`язки під час робочого часу (неможливо виконувати в зав`язку з відсутністю на робочому місці), чим порушив трудову дисципліну, що має наслідки такі як винесення догани. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Крім того, за загальним принципом, закріпленим ч.1ст.147 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути застосовано винятково за порушення трудової дисципліни. Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме КЗпП України, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, зокрема: правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер. Згідно з вимогами ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Згідно з частиною першою статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, що було зроблено відповідачем. Позивач надав пояснення (три рази і кожне з них протирічило одне одному) у формі доповідної записки. Враховуючи наявність умислу та вини працівника, перевищення повноважень, та для упередження випадків порушень трудової дисципліни та посадових обов`язків в подальшому ОСОБА_1 , начальнику Краснокутської ЕД за неналежне виконання своїх трудових обов`язків правомірно оголошено догану наказом Офісу від 28.03.2024 №42-к. Крім того, щодо судових витрат зазначив, що жодних документів, які б свідчили про судові витрати позивача до суду надано не було.

Суд заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений ст. 16 ЦК України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці закріплено Кодексом законів про працю України.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Як встановлено в суді та згідно копії наказу (розпорядження) №114-к від 30 листопада 2020 року «Про прийняття на роботу» , ОСОБА_1 було прийнято з 01 грудня 2020 року на посаду начальника Краснокутської експлуатаційної дільниці.

Відповідно до копії наказу « Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №42-к від 28 березня 2024 року, за неналежне виконання своїх трудових обов`язків начальнику Краснокутської експлуатаційної дільниці Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області Зіньковському Олегу Миколайовичу оголошено догану.

Підставою для оголошення догани зазначено, що на підставі службової записки провідного юрисконсульта ОСОБА_2 стало відомом щодо участі начальника Краснокутської експлуатаційної дільниці Олега Зіньковського в судових засідннях , які відбувались в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області по справі №613/2002/23 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Справа призначалась на 27 грудня 2023 року о 10.00, ОСОБА_1 був в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області у визначений час. 18 січня 2024 року справа була призначена на 10.45, ОСОБА_1 був в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області у визначений час. 13 лютого 2024 року справа була призначена на 11.00 год., ОСОБА_1 був в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області з 11.00 год., засідання суду відбувалось з 11.29 год. до 12.12 год., що узгоджується з протоколом судового засідання. 29 лютого 2024 року справа була призначена на 10.00 год., ОСОБА_1 був в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області у визначений судом час, справа слухалась близько 15-20 хвилин. Начальник Краснокутської експлуатаційної дільниці надав пояснення тричі: від 26 березня 2024 року вих. № 111 вказав, що знаходився на робочому місці у вказаний період та виконував поставлені завдання, від 27 березня 2024 року вих. №113 повідомив, що у вказаний період був на робочому місці, 27 березня 2024 року вих. №115 зазначив, що приймав участь у судових засіданнях, однак відсутність на робочому місці не являється порушенням, в зв`язку з тим, що є офіційні підтвердження його відсутності. З огляду на вищевикладене, начальник Краснокутської експлуатаційної дільниці О. Зіньковський у вказаний час не перебував на робочому місці, не виконував свої посадові обов`язки, не скористався правом відпустки, з зазначенням в табелі обліку робочого часу 8 годин робочого часу , чим порушив трудову дисципліну.

Згідно змісту довідки секретаря судового засідання Богодухівського районного суду Харківської області, судові засідання у цивільній справі №613/2002/23 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області , про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, призначались: 27 грудня 2023 року о 10.00 год., 18 січня 2024 року о 10.45 год., 13 лютого 2024 року о 11.00 год., 29 лютого 2024 року о 10.00 год. Виклик учасників процесу, в тому чисі позивача, здіснювався шляхом направлення на вказані у позові засоби зв`язку відповідних судових повісток, в тому числі електронних.

Відповідно до п. 1.4. посадової інструкції начальника Краснокутської експлуатаційної дільниці РОВР у Харківській області ( далі посадова інструкція), затвердженої наказом РОВР у Харківській області від 19 січня 2021 року №11-к, начальник дільниці безпосередньо підпорядковується начальнику РОВР у Харківській області.

Згідно з п. 2.15. посадової інструкції, аналізує результати господарської діяльності, забезпечує правильність та своєчасність оформлення первинних документів з обліку робочого часу, виробітку.

Відповідно до п. 2.16. посадової інструкції, здійснює контроль за додержанням працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку і трудової дисципліни, правил і норм з охорони праці, виробничої санітарії, пожежної безпеки.

Згідно з п. 4.1. посадової інструкції, несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, які передбачені цією посадовою інструкцією, - в межах, вихначених діючим трудовим законодавством України.

Відповідно до п.4.7. посадової інструкції, несе відповідальність за невикористання або перевищення своїх прав.

З даною посадовою інструкцією ОСОБА_1 було ознайомлено, що підтверджується його особистим підписом розміщеним під текстом інструкції, наданої позивачем до суду,

Відповідно до вимог ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана;2) звільнення.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків, вина працівника, наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру, який полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника у трудовому колективі. У трудовому законодавстві немає обмежень щодо підстав та періодичності застосування догани як дисциплінарного стягнення.

Відповідно до вимог ст.1471 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Загальний порядок та підстави застосування дисциплінарних стягнень передбачені главою Х КЗпП України.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступкуоб`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

Отже, ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника.

В силу ст. ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 1471 -149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

За приписами статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Таким чином, при наданні оцінки правомірності порядку накладання на позивача дисциплінарного стягнення та законності обставин його накладення, слід виходити із загальних правил притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачених КЗпП України.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).

26 березня 2024 року за вих.№ 447/11-06 начальник Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області звернувся до начальника Краснокутської експлуатаційної дільниці з проханням надати письмові пояснення щодо його відсутності на робочому місці 27 грудня 2023 року, 18 січня 2024 року, 13 лютого 2024 року та 29 лютого 2024 року.

Відповідно до відповіді начальника Краснокутської експлуатаційної дільниці від 26 березня 2024 року за вих.№111, останній повідомив, що він у вказаний період перебував на робочому місці в с. Краснокутськ Богодухівського району Харківської області, та виконував поставлені завдання, так: 27 грудня 2023 року виконував доручення №1763/07-17 від 27 грудня 2023 року, 18 січня 2024 року виконував доручення №90/07-17 від 17 січня 2024 року, 13 лютого 2024 року виконував доручення №234/01-15 та №236/01-15 від 13 лютого 2024 року, 29 лютого 2024 року виконував доручення №337/01-15 від 29 лютого 2024 року.

26 березня 2024 року за вих. №455/11-06 начальник Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області знову звернувся до начальника Краснокутської експлуатаційної дільниці з проханням надати письмові пояснення щодо його відсутності на робочому місці 27 грудня 2023 року з 09.30 год. до 10.30 год., 18 січня 2024 року з 10.15 год. до 11.15 год., 13 лютого 2024 року з 10.00 год. до 12.30 год., 29 лютого 2024 року з 09.30 год. о 11.00 год.

Згідно з відповіддю начальника Краснокутської експлуатаційної дільниці від 26 березня 2024 року за вих.№113, в період вказаний у запиті, він знаходився на робочому місці в с. Краснокутськ, Богодухівського району Харківської області, виконував поставлені завдання.

27 березня 2024 року за вих. №457/11-06 начальник Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області звернувся до начальника Краснокутської експлуатаційної дільниці з проханням втретє надати письмові пояснення щодо його відсутності на робочому місці 27 грудня 2023 року з 09.30 год. до 10.30 год., 18 січня 2024 року з 10.15 год. до 11.15 год., 13 лютого 2024 року з 10.00 год. до 12.30 год., 29 лютого 2024 року з 09.30 год. о 11.00 год., оскільки його участь у судових засіданнях, які відбувались в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області по справі №613/2002/23, підтверджена протоколами судових засідань.

Відповідно до відповіді начальника Краснокутської експлуатаційної дільниці за вих. №115 від 27 березня 2024 року, Зіньковський О.М. повідомив, що дійсно приймав участь в судових засіданнях, про що Богодухівським районним судом повідомлено Регіональний офіс водних ресурсів про засідання суду по справі №613/2002/23 та направлено завчасно судові повістки де вказувалось про його присутність в судових засіданнях, дату та час. Тому його участь в судових засіданнях не являється порушенням трудової дисципліни, так як є офіційні підтвердження його участі, які надходили на адресу Регіонального офісу водних ресурсів.

Отже, начальник РОВР у Харківській області, виявивши порушення, допущені начальником Краснокутської експлуатаційної дільниці ОСОБА_1 , звернувся до останнього із листами щодо надання пояснень з приводу відсутності на робочому місці 27 грудня 2023 року, 18 січня 2024 року, 13 лютого 2024 року, 29 лютого 2024 року.

Наказом Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області №127-ка від 07 грудня 2020 року « Про призначення відповідальних осіб за ведення табелів обліку робочого часу по РОВП у Харківській області», відповідальним за вдення обліку робочого часу Краснокутської експлуатаційної коміїі призначено начальника гідровузла ОСОБА_3 , контролює ведення начальник експлуатаційної дільниці ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 50 КЗпП України, нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КУпП України, для працівників установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома ихідними днями. При п`ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи ( зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує роботодавець за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації підприємтсва, установи, організації з додержанням установленої тривалості робочого тижня.

Відповідно до ст. 57 КЗпП України, час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Судом встановлено з табелів обліку робочого часу, що в Краснокутській експлуатаційній дільниці встановлено п`ятиденний робочий тиждень з тривалістю щоденної роботи 8 годин.

Згідно табелів обліку робочого часу ОСОБА_1 був на роботі: 27 грудня 2023 року 8 год., 18 січня 2024 року 8 год., 13 лютого 2024 року 8 год., 29 лютого 2024 року 8 год.

При цьому, позивач в судовому засіданні підтвердив, що у вказані дні він був присутнім в судових засіданнях в Богодухівському районному суді Харківської області, але вважає, що він не допустив порушень трудової дисципліни та посадових обов`язків, оскільки Регіональному офісу водних ресурсів у Харківській області було відомо про його участь в судових засіданнях, так як представник Офісу був також викликаний до суду судовою повісткою в якості відповідача.

Щодо посилань позивача та його представника на те, що Зіньковський О.М. був присутнім у судовому засіданні в якості позивача, про що було відомо відповідачу, та за неявку до суду на нього могло бути накладено стягнення, оголошенням догани відповідач перешкоджав йому здійснювати захист прав в суді, суд зазначає, що до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 було притягнуто не за те, що він був присутнім в судовому засіданні в робочий час та здійснював захист своїх прав, а за те, що останній не перебував на робочому місці, при цьому не повідомив про свою відсутність керівництво, не виконував своїх посадових обов`язків, не скористався правом відпустки та зазначив у табелі обліку робочого часу 8 годин робочого часу.

Тобто, суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 27 грудня 2023 року, 18 січня 2024 року, 13 лютого 2024 року та 29 лютого 2024 року, у зв`язку з участю у судових засіданнях, не був присутнім на робочому місці в с. Краснокутськ, повний робочий день, та не виконував свої посадові обов`язки 8 годин робочого часу, а отже до табелю обліку робочого часу за вказані дати внесено недостовірну інформацію.

Крім того, позивач не повідомив роботодавця, Регіональний офіс водних ресурсів у Харківській області, що буде відсутнім на робочому місці у зв`язку з участю в судовому засіданні в Богодухівському районному суді Харківської області.

У своєму позові позивач посилається на Положення про Краснокутську експлуатаційну дільницю РОВР у Харківській області, затверджену наказом РОВР у Харківській області від 10 грудня 2020 року №132-к.

Оцінюючи вищевказане Положення, суд зазначає, що представник відповідача в судовому засіданні заперечив факт затвердження даного Положення, надавши наказ Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області №97 від 01 грудня 2020 року «Про затвердження положень про відділи, служби та експлуатаційні дільниці», та наказ Державного агенства водних ресурсів України №125 від 28 вересня 2023 року « Про затвердження Положення про Регіональний офіс водних ресурсів у Харківській області».

При цьому, позивачем не надано суду доказів (оригінал Положення з підписами відповідних осіб та підтвердженням про ознайомлення з ним, наказ РОВР у Харківській області від 10 грудня 2020 року №132-к), що дане положення є діючим.

Відповідно до п. 12 Положення про Регіональний офіс водних ресурсів у Харківській області, затвердженого наказом Державного агенства водних ресурсів України №125 від 28 вересня 2023 року, утримання Офісу здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Отже, Регіональний офіс водних ресурсів у Харківській області Державного агентства водних ресурсів України є неприбутковою установою, утримується за рахунок коштів відповідного (державного) бюджету. Оплата праці позивачу проводиться виключно з державного бюджету.

ОСОБА_1 не повідомивши Регіональний офіс водних ресурсів у Харківській області, що буде відсутнім на робочому місці, будучи особою, що контролює ведення табелю обліку робочого часу підписав його, знаючи, що до нього внесено недостовірну інформацію, тобто допустив неналежне виконання своїх посадових обов`язків.

При цьому, ОСОБА_1 безпідставно отримав заробітну плату з державного бюджету за час перебування в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області під час розгляду справи №613/2002/23.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч.1,3,4,5,8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити судта зазначити: доказ, який не може бути подано; причини,з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року справі № 755/12434/17 вказав, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 - 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Окрім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 572/1644/17-ц (провадження № 61-42575св18) зроблено висновок, що «порушенням трудової дисципліни визнається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тобто для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності».

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком.

Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права (КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця).

Особливе значення при визначенні діяння працівника як дисциплінарного проступку має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, під якою розуміється певне психічне ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків. Вина може виступати як умисел чи необережність.

У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості. Тобто не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість.

Так, у наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець має зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно-правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Виконання всіх цих вимог є безумовною запорукою правильного та законного оформлення прийнятого роботодавцем рішення, що одночасно виступає гарантією дотримання трудових прав працівників.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17, від 28 лютого 2024 року у справі № 299/2637/21.

Зі змісту оскаржуваного наказу №42-К від 28 березня 2024 року вбачається, за який дисциплінарний проступок притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності, а саме: за не перебування на робочому місці, не виконання своїх посадових обов`язків з зазначенням в табелі обліку робочого часу 8 годин, чим порушив трудову дисципліну.

Щодо посилань позивач та його представника на пропущення строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд зазаначає наступне.

Згідно зі ст. 148 КЗпП України, дисциплінарнея стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступнку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місців з дня вчинення проступку.

Відповідно до змісту наказу, про порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни стало відомо зі службової записки провідного юрисконсульта ОСОБА_2 , яка повідомила, що начальник Краснокутської експлуатаційної дільниці Зіньковський О.М. був присутнім в судових засідннях, які відбувались в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області по справі №613/2002/23 - 27 грудня 2023 року , 18 січня 2024 року, 13 лютого 2024 року та 29 лютого 2024 року, при цьому в табелі обліку робочого часу за ці дні йому зазначено 8 годин робочого часу. Наказ №42-к « Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » винесено 28 березня 2024 року, тобто у строк встановлений ст. 148 КУпП України.

Отже, Регіональним офісом водних ресурсів у Харківській області правомірно було притягнуто ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання своїх трудових обов`язків, яке виразилось в порушенні трудової дисципліни, а саме: відсутність повний робочий день на робочому місці 29 грудня 2023 року, 18 січня 2024 року, 13 лютого 2024 року та 29 лютого 2024 року, та зазначенні в табелі обліку робочого часу 8 годин робочого часу.

Суд дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивач на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувались правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилається, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для скасування оскаржуваного наказу. Інші доводи позивача цих висновків не спростовують.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст. 15 ЦК України, ст. ст. 50, 52, 57, 139, 1471 , 148, 149 КЗпП України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Харківській області Державного агентства водних ресурсів України, про скасування наказу, про притягнення до дисциплінарної відповідальності - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлено 21 березня 2025 року.

СУДДЯ