РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

за участю: секретаря судового засідання - Жолоб К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення вартості транспортного засобу,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_4 03.05.2023 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, який обгрунтовує тим, що 16.09.2014 вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_5 , який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06.10.2021 було розірвано.

Вказує, що в період шлюбу, 12 жовтня 2019 року, відповідач придбав за кордоном автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2014 року випуску, легковий, колір - чорний, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер на даний час НОМЕР_2 . Того ж дня, 12.10.2019 було здійснено державну реєстрацію даного автомобіля на позивача та отримано державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 .

05 липня 2021 року позивач надала нотаріальну довіреність на ім`я ОСОБА_2 (дід відповідача ОСОБА_5 ) та ОСОБА_5 (на той момент чоловік позивача), уповноваживши їх бути безоплатно її представниками в усіх установах, підприємствах, організаціях, пов`язаних з відчуженням належного їй транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», 2014 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 .

27 жовтня 2022 року позивачу стало відомо, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.05.2022 спірний автомобіль було перереєстровано на нового власника - ОСОБА_5 . Згідно змісту вказаного договору 13.05.2022 ОСОБА_2 , діючи на підставі довіреності від 05.07.2021, продав своєму внуку, і колишньому чоловіку позивача - ОСОБА_5 вказаний автомобіль за ціною 50 000,00 грн.

Зазначає, що вказаний договір вчинено відповідачами без її відома та згоди. За договором купівлі-продажу ОСОБА_2 відчужив транспортний засіб проти її волі, за значно заниженою ціною та без передання їй грошових коштів за продане майно. На думку позивача, вчинення відповідачами даного правочину є не в інтересах довірителя, а у своїх власних, та є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відповідачі мали на меті заволодіти автомобілем, тобто переслідували особисті цілі, чим позбавили її права власності на вказаний автомобіль. Відповідач ОСОБА_2 , як представник, усвідомлював, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя, відчужуючи автомобіль за заниженою ціною своєму внуку ОСОБА_5 , всупереч інтересам та без згоди позивача, та бажав (або свідомо допускав) їх настання, за наявності недобросовісної домовленості між відповідачами щодо припинення, таким чином режиму спільного майна подружжя щодо вказаного автомобіля. Позивач вважає, що на наявність умислу в діях відповідачів вказує їх попередня домовленість між собою, вчинення оспорюваного правочину на вкрай невигідних для позивача як довірителя умовах, за значно заниженою ціною, яка не відповідає визначеній ринковій вартості транспортного засобу, гроші за укладеним правочином позивач не отримувала. Відповідачі діяли недобросовісно, ігноруючи інтереси позивача, як власника автомобіля.

Зважаючи на викладене позивач просила визнати недійсним договір купівлі продажу №0744/2022/3173719 від 13.05.2022 року автомобіля марки «Volkswagen Passat», 2014 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 12 травня 2023 року на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження.

04 вересня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Жук М.В надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу. Свої заперечення обгрунтовує тим, що в довіреності від 05.07.2021 самою ж позивачкою зазначено, що вона ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приміщенні приватного нотаріуса Володимир-Волинського нотаріального округу Волинської області Іларіонової Н.Р., в м.Володиимр, вул.Устилузька,32, яку як нотаріуса було обрано нею ж самостійно, діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій та за вільним волевиявленням, котре повністю відповідає її внутрішній волі, ознайомлена з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, цією довіреністю уповноважує ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (кожен з повірених має право діяти самостійно, незалежно один від одного) безоплатно бути її представником в усіх установах, підприємствах, організаціях, пов`язаних з відчуженням (продажем, обміном, передачею в заставу, в оренду, страхуванням, зняттям арешту, зняття заборони відчуження) належного їй транспортного засобу марки Volkswagen, моделі Passat, тип ТЗ загальний легковий загальний седан-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 , дата першої реєстрації 12.10.2019, дата реєстрації 12.10.2019, рік випуску 2014. Для цього позивач надала уповноваженим представникам право представляти її інтереси в органах нотаріату, відповідних сервісних Центрах МВС, або будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форми власності з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією (керуванням) та цільовим призначенням та відчуженням ТЗ, його переобладнанням (зміна типу і моделі ТЗ, кольору, заміна у встановленому порядку двигуна, кузова та інших деталей, ремонтом, проходженням технічного огляду), визначати на власний розсуд місце стоянки ТЗ, зняти з обліку, одержати транзитні номери, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування ТЗ, отримувати довідку-рахунок, визначати умови договорів та суми на власний розсуд у будь-яких випадках, подавати від її імені заяви в тому числі заяви про сімейний стан у відповідні установи, отримувати необхідні довідки і документи, дублікат реєстраційного документа, в разі його втрати, розписуватися за неї, отримувати належні їй грошові кошти, у випадку спричинення ТЗ пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим ТЗ під час керування даним ТЗ як джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в тому буде необхідність від її імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові кошти у розмірах, згідно із калькуляціями або за домовленістю, сплачувати транспортні податки передбачені ст.173 Податкового кодексу України, до Пенсійного Фонду України та інші платежі, а також виконати всі інші юридично значущі дії пов`язані з цією довіреністю.

Зазначає, що нотаріусом роз`яснено позивачу зміст ст.ст.240-245, 247250 Цивільного кодексу України щодо поняття довіреності її форми, строків, передовірености, припинення представництва за довіреністю, скасування довіреності та відмови представника від вчинення дії, які визначені довіреністю, зміст ст. 173 Податкового кодексу України, статей 60-65 Сімейного кодексу України, ст.44 Цивільного процесуального кодексу України. Довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам повністю або частково, з правом виїзду за кордон України, строком на один рік і дійсна до п`ятого липня дві тисячі другого року, якщо не буде припинено раніше вказаної дати шляхом скасування у відповідності до вимог цивільного процесуального кодексу України. Довіреність була прочитана позивачкою, зміст її (довіреності) зрозумілий був позивачці та відповідав її волі. Дана довіреність була підписана позивачкою особисто. Отож, згоду на продаж позивачка дала цією ж довіреністю, законодавство, права та обов`язки сторін позивачу нотаріусом були роз`ясненні в повному обсязі. Крім того, позивачка мала можливість скасувати вищезазначену довіреність на продаж автомобіля, оскільки п.2 ч.1 ст.248 ЦК України - передбачає припинення представництва за довіреністю в разі скасування довіреності особою, яка її видала.

Крім того, на думку представника відповідача, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уже давно мав формальний характер, про що свідчить позовна заява про розірвання шлюбу, подана позивачем до суду 22 червня 2021 року, в якій позивач чітко зазначає, що з березня 2021 року вони вже проживають окремо - вона з сином перейшла проживати до найманої квартири, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки припинені. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин та до звернення позивачкою до суду з даним позовом доля спірного автомобіля її не цікавила. Довіреність позивачкою була надана відразу після подання заяви про розірвання шлюбу, що свідчить про свідомість її дій. Вона знала, який правочин буде здійснюватися на підставі даної довіреності. За весь період дії довіреності з 05 липня 2021 року по 13 травня 2022 року в позивачки не повставало питання щодо скасування даної Довіреності або відібрання авто у власне володіння. Укладення договору купівлі-продажу в ситуації, коли від імені продавця діє представник (дідусь відповідача), само по собі не свідчить, що мала місце зловмисна домовленість представника з іншою стороною покупцем (внук продавця).

Ухвалою суду від 04.09.2023 було задоволення клопотання представника позивача про призначення у даній справі судової автотоварознавчої експертизи, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 22.01.2024 поновлено провадження у справі з метою вирішення клопотання експерта про надання додаткової інформації, документів та матеріалів необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою суду від 01.03.2024 задоволено клопотання експерта про надання додаткової інформації. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

10 жовтня 2024 року до суду надійшов висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи №3365 від 23.09.2024, у зв`язку з чим провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання.

Від представника позивача 13.11.2024 до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen Passat» 2014 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 15.11.2024 у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

23.12.2024 представник позивача подала до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просила: визнати недійсним договір купівлі-продажу від 13 травня 2022 року автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , номерний знак був НОМЕР_2 ; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 366694,80 грн вартості транспортного засобу.

У своїй заяві представник позивача зазначила, що ще перебуваючи у шлюбі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за усною домовленістю (між чоловіком та дружиною) уклали договір доручення. Останніми було погоджено, що одна сторона (повірені: чоловік ОСОБА_5 та його рідний дід - ОСОБА_2 ) зобов`язуються вчинити від імені довірителя - ОСОБА_4 (дружини, невістки) певні дії з приводу транспортного засобу. Зазначений договір вчинений з метою щоб саме чоловіки ( ОСОБА_5 та його дід-у разі відсутності онука у місті) займались «чоловічою роботою» стосовно транспортного засобу, зокрема: технічний його огляд, експлуатація, дії пов`язані з ремонтом на СТО, переобладнанням певних механізмів, придбанням необхідних запчастин, тощо. Також у разі якщо буде знайдено реального покупця з метою у подальшому поділити грошові кошти між подружжям, отримані від продажу транспортного засобу, довіритель надав право на продаж вказаного транспортного засобу та поділ у рівних частинах отриманих грошових коштів від продажу спільного майна подружжя. Дружина, ОСОБА_4 , не підозрювала про зловмисні наміри (ще на той час) її чоловіка про перереєстрацію транспортного засобу на нього з метою уникнення поділу майна подружжя. Відтак, довіряючи людині з якою прожила майже 7 років, разом виховуючи спільну дитину, надала довіреність з правом розпорядження авто. Але вводячи її в оману, 13.05.2022 ОСОБА_5 недобросовісно перереєстрував вказаний транспортний засіб особисто на себе, вказавши значно занижену ціну продажу та кошти, за відчужене майно подружжя, отримано позивачем не було.

Вказує, що 05.07.2021, ще юридично перебуваючи у шлюбі, ОСОБА_4 підписала нотаріальну довіреність, зареєстрованою в реєстрі за №183, на ім`я ОСОБА_2 (відповідач, дід Бодапрости ) та ОСОБА_5 (на той момент ще був чоловіком позивача), уповноваживши їх бути представниками в усіх установах, підприємствах, організаціях, пов`язаних з відчуженням (продажем, обміном, передачею в заставу, передачею в оренду, страхуванням, тощо), належного позивачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 6811 від 12.10.2019 вказаного транспортного засобу. Метою даної довіреності не було перереєстрація на ОСОБА_5 транспортного засобу, яке є спільним майном подружжям, щоб у подальшому позбавити себе такого майна. У разі якщо ОСОБА_4 мала намір перереєструвати або іншим чином відчужити майно, вона б не вказувала свого чоловіка (вже колишнього) повіреним. На нього не видавалась би довіреність. Не укладався би договір доручення. У разі, якщо на меті у ОСОБА_4 був би намір відчужити транспортний засіб на користь чоловіка (колишнього), то відповідний договір був би укладений, зокрема, договір дарування. Однак, видана лише довіреність, де ОСОБА_5 був лише повіреним та мав обов`язки вчиняти дії лише в інтересах своєї дружини (колишньої) - ОСОБА_4 .

Представник позивача вважає, що в діях ОСОБА_5 та його діда вбачається зловмисна та недобросовісна поведінка, оскільки у результаті зловмисної домовленості представника позивача разом з іншим представником позивача ( ОСОБА_2 (дідом) та ОСОБА_5 (онуком-Відповідачем1))- за заниженою ціною продажу майже у 7 разів відчужено транспортний засіб Відповідачу1. Згідно з ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. 06.10.2021 рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був розірваний. Питання щодо поділу спільного сумісного майна не виникало. ОСОБА_4 вірила, що грошові питання пов`язані з поділом майнам, вона та її колишній чоловік, як цивілізовані люди, зможуть вирішити за добровільною домовленістю. Однак,13.05.2022 ОСОБА_5 перереєстрував на себе вказаний транспортний засіб шляхом укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 -діючи як продавець на підставі вказаної довіреності та за сумісництвом дідом ОСОБА_5 , та самим ОСОБА_5 - діючим як покупець. Тобто, дід, всупереч інтересам довірителя, відчужив за значно заниженою ціною розміром у 50000 грн транспортний засіб (з ринковою вартістю 366694,80 грн) своєму рідному онукові, розуміючи мету та наслідки такого правочину. Отже, наявна зловмисна домовленість представника позивача разом з іншим представником, оскільки вчинення оспорюваного правочину відбулося на вкрай невигідних для позивача як довірителя умовах, за значно заниженою ціною, яка не відповідає визначеній ринковій вартості транспортного засобу, гроші за укладеним правочином позивач не отримувала. Зазначене, на думку представника, вказує на очевидно невигідні умови правочину для власника транспортного засобу та несприятливі наслідки у вигляді позбавлення позивача права власності, що в свою чергу підтверджує наявність неприйнятних наслідків у значному розмірі, які пов`язанні з діями недобросовісного представника у цих правовідносинах. Критерій "зловмисності" не залежить від того, чи був направлений умисел повіреного на власне збагачення чи заподіяння шкоди довірителю, важливим є фактор того, що умови договору, укладеного повіреним, суперечать волі довірителя взагалі, тобто підставою для визнання правочину недійсним є розходження волі довірителя та волевиявлення повіреного при укладенні договору, а наслідки, що настали, є такими, що є неприйнятними для довірителя. 03.05.2023 позивач ОСОБА_4 була вимушена ініціювати спір у справі №154/1896/23 за позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу від 13.05.2022. Проте, ОСОБА_5 не зупинився на одній перереєстрації транспортного засобу. Далі послідкувало ще 2 відчуження вказаного транспортного засобу з метою уникнення звернення стягнення на єдине майно ОСОБА_5 на виконання рішення суду про стягнення з останнього коштів у справі про поділ майна (компенсація за продаж іншого авто без згоди дружини). 24.01.2024 ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, відчужив вказаний транспортний засіб ОСОБА_6 . 04.09.2024 укладено ще один договір купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Оскільки в даному випадку неможливо повернути транспортний засіб позивачу, у зв`язку з його неодноразової перереєстрацію, то вбачається, за необхідним застосувати як похідну вимогу визнання договору-купівлі продажу недійсним, застосування наслідків недійсності, зокрема, шляхом зобов`язання ОСОБА_5 відшкодувати вартість того, що одержано ним, за цінами, які існують на момент відшкодування. Тобто похідною вимогою застосування наслідків недійсності у даному випадку - є повернення транспортного засобу позивачу, а уразі неможливості повернення транспортного засобу - стягнення з відповідача ринкової вартості транспортного засобу у розмірі 366694,80 грн.

Ухвалою суду від 20.01.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

29 січня 2025 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення представника позивача адвоката Напрієнко М.В., які за змістом є аналогічними заяві про зміну предмету позову. Додатково представник позивача зазначила, що 15.11.2022 ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошових коштів з відповідача за відчуження іншого транспортного засобу Volkswagen LT (що не є предметом розгляду в даній справі) без згоди дружини. 20.12.2022 у справі №154/3809/22 про поділ майна подружжя ухвалою суду відкрито провадження та накладено арешт на вказаний транспортний засіб (Volkswagen Passat). Проте, не дивлячись на заборону відчуження транспортного засобу, відповідач ОСОБА_5 не зупинився на одній перереєстрації транспортного засобу. Далі послідкувало ще два відчуження вказаного транспортного засобу з метою уникнення звернення стягнення на єдине майно ОСОБА_5 на виконання рішення суду про стягнення з останнього коштів у справі про поділ майна (компенсація за продаж іншого авто без згоди дружини). Так, у подальшому відповідач, обізнаний про заборону відчуження вказаного авто та про ризики задоволення позовної заяви про поділ майна шляхом стягнення з нього грошової компенсації за відчуження ним іншого авто без згоди дружини, скористався можливістю протиправно відчужити вказаний транспортний засіб третій особі своїй родичці ОСОБА_6 , а остання ОСОБА_7 . Таким чином, будучи обізнаним про накладений арешт на вказаний транспортний засіб, про розгляд справи де він отримав статус боржника з зобов`язаннями про стягнення коштів на користь позивача, відповідач умисно та протиправно, всупереч заборони на відчуження, перереєстрував авто на ОСОБА_6 , а остання перереєструвала на - ОСОБА_7 , тим самим унеможливив виконання рішення суду про стягнення грошових коштів, в якому стягувачем є позивач, а боржником- відповідач ОСОБА_5 , що завдає шкоди позивачу. 24.01.2024 ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, відчужив вказаний транспортний засіб ОСОБА_6 . Тобто, розуміючи та припускаючи, що у разі задоволення позовної заяви про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошових коштів за рішенням суду ОСОБА_5 буде зобов`язаний заплатити грошові кошти ОСОБА_4 . Та з метою невиконання рішення суду перереєстрував транспортний засіб на родича. 07.02.2024 рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області по справі №154/3809/22 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за належну їй частку у спільному сумісному майні подружжя, в розмірі 96244,90 грн. Дане рішення набрало законної сили 09.03.2024. Однак, стягувати грошові кошти нема з чого. Рішення не може бути виконаним, оскільки інше майно, доходи, майнові права у ОСОБА_5 відсутні. Як і відсутній відчужений транспортний засіб з єдиною метою ухилення від виконання рішення суду. 04.09.2024 укладено ще один договір купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Отже, доки тривав розгляд справи про стягнення з відповідача грошових коштів, останній, не дивлячи на заборону розпорядження, зокрема, відчуження перереєстрував транспортний засіб, і на момент ухвалення рішення про стягнення коштів - виявився бідним (без транспортного засобу, іншого майна, доходів). У результаті, хоча суд повністю задовольнив законні вимоги позивача ОСОБА_4 , отримане рішення виконати фактично неможливо, адже стягнути з боржника нічого. Відкриття виконавчого провадження стало формальністю, оскільки виконавець неспроможний звернути стягнення на те, чого немає.

Також представник позивача зазначила, що оскільки на момент перереєстрації транспортного засобу арешт не був скасований, то ОСОБА_7 не могла не знати про недобросовісність своїх намірів щодо реєстрації транспортного засобу на своє ім`я. Відтак, вона є недобросовісним набувачем, яка підтримуючи зловмисну домовленість відповідача допомогла «сховати» майно. Кожний потенційний покупець в нинішніх реаліях перевіряє потенційного продавця на його добросовісність та належність прав власності на товар (у даному випадку - транспортний засіб.) ОСОБА_8 повинна була поцікавитись про попередніх власників транспортного засобу, причину «продажу» авто. Зазначене давало підстави того, що ОСОБА_7 знала реальну мету відчуження вказаного транспортного засобу. Так, загальновідомою є інформація, що в Судовій владі наявна інформація про стан розгляду справ. За пошуковим запитом ОСОБА_5 вбачається інформація про розгляд справи № 154/1896/23 по визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу, укладеного на користь «потенційного продавця»- ОСОБА_5 . Також наявна інформація про справу №154/3809/22 про поділ майна подружжя (Позивача та Відповідача у даній справі), що свідчить про відсутність добровільної згоди сторін на поділ спільного сумісного майна. Дана інформація не є засекреченою. Як і не є засекреченою ухвала про накладення арешту та заборону відчуження транспортного засобу, що був перереєстрований на ОСОБА_7 . Крім іншого зазначила, що учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. На цих засадах мають ґрунтуватися і договірні відносини. У зв`язку з цим межею реалізації принципу свободи договору має бути неприпустимість зловживання правом. Добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість. Згідно з ч.3 ст.13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Зловживання правом - це особливий тип правопорушення, яке вчиняється правомочною особою при здійсненні нею належного їй права, пов`язаний з використанням недозволених конкретних форм у межах дозволеного їй законом загального типу поведінки. Формулювання "зловживання правом" передбачає у собі певну суперечність. Так, особа, яка користується власним правом, має дозвіл на певну поведінку, а якщо її дія не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права (дія без права). Такі випадки трапляються, якщо особа діє недобросовісно, всупереч меті наданого їй права. Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди іншим учасникам цивільних правовідносин, задля приховування дійсного наміру сторін при вчиненні правочину є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню та за своєю суттю є "вживанням права на зло". За таких умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покликаний не допускати, або припиняти порушення цивільних прав та інтересів, або ж їх відновлювати. Отже, порушення загальних засад цивільного законодавства (засад справедливості, добросовісності та розумності), визначених імперативно п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України, які мають наслідком вихід учасниками правочину за межі здійснення цивільних прав, наданих договором чи актами цивільного законодавства, з наміром завдати шкоди іншій особі (ч.3 ст. 13 ЦК України) може бути самостійною підставою недійсності правочину. Учасники цивільних відносин відповідачі: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 «вживали право на зло», оскільки цивільно правовий інструментарій (правочин щодо відчуження авто) використовувався учасниками. Зокрема, для унеможливлення застосування наслідків недійсності правочину. Зазначена недобросовісна поведінка відповідачів зумовило для позивача настання негативних наслідків.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_4 підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав зазначених у позові та додаткових поясненнях.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З урахуванням думки учасників справи, суд вважає, можливим розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_5 .

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Жук М.В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 зазначивши, що спірний автомобіль було відчужено за домовленістю з позивачем. Грошові кошти за автомобіль у сумі 50 000,00 грн, були передані позивачу одразу після продажу транспортного засобу.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши й оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 з 16.09.2014 по 06.11.2021 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06.10.2021 у цивільній справі № 154/1917/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 01.11.2021.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Волинській області від 27.10.2022 №31/3-71аз на запит адвоката, встановлено, що 12.10.2019, в період шлюбу сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на позивача було зареєстровано право власності на транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» 2014 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 .

Сторони в судовому засіданні не заперечували той факт, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5

05 липня 2021 року, перебуваючи ще у шлюбі, але вже після звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу (22.06.2021), позивач ОСОБА_4 надала відповідачу ОСОБА_5 та його діду відповідачу ОСОБА_2 довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Іларіоновою Н.Р., зареєстрована в реєстрі за №183.

Надання позивачем довіреності після ініціації нею розірвання шлюбу, на думку суду, підтверджує доводи представника позивача про виникнення між сторонами питання щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя.

Вказаною довіреністю позивач ОСОБА_4 уповноважила відповідачів безоплатно бути її представником в усіх установах, підприємствах, організаціях, пов`язаних з відчуженням (продажем, обміном, передачею в заставу, в оренду, страхуванням, зняттям арешту, зняття заборони відчуження) належного їй транспортного засобу марки Volkswagen, моделі Passat, тип ТЗ загальний легковий загальний седан-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 . Для цього позивач надала уповноваженим представникам право представляти її інтереси в органах нотаріату, відповідних сервісних Центрах МВС, або будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форми власності з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією (керуванням) та цільовим призначенням та відчуженням ТЗ, його переобладнанням (зміна типу і моделі ТЗ, кольору, заміна у встановленому порядку двигуна, кузова та інших деталей, ремонтом, проходженням технічного огляду), визначати на власний розсуд місце стоянки ТЗ, зняти з обліку, одержати транзитні номери, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування ТЗ, отримувати довідку-рахунок, визначати умови договорів та суми на власний розсуд у будь-яких випадках, подавати від її імені заяви в тому числі заяви про сімейний стан у відповідні установи, отримувати необхідні довідки і документи, дублікат реєстраційного документа, в разі його втрати, розписуватися за неї, отримувати належні їй грошові кошти, у випадку спричинення ТЗ пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим ТЗ під час керування даним ТЗ як джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в тому буде необхідність від її імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові кошти у розмірах, згідно із калькуляціями або за домовленістю, сплачувати транспортні податки передбачені ст.173 Податкового кодексу України, до Пенсійного Фонду України та інші платежі, а також виконати всі інші юридично значущі дії пов`язані з цією довіреністю.

13 травня 2022 року відповідач ОСОБА_2 , діючи від імені позивача ОСОБА_4 , на підставі довіреності від 05.07.2021, здійснив продаж спірного транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», 2014 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , своєму онуку ОСОБА_5 відповідачу у справі, за ціною 50 000,00 грн, яка була визначена за домовленістю сторін.

Вказаний факт підтверджується копією договору купівлі-продажу №0744/2022/3173719 транспортного засобу від 13.05.2022.

В той же час, згідно висновку експерта №3365 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, складеного 23.09.2024, середня ринкова ціна транспортного засобу автомобіля марки марки «Volkswagen Passat» 2014 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , станом на час проведення експертизи становить 366 694,80 грн.

Крім того, судом встановлено, що 24.01.2024 відповідач ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу, відчужив спірний транспортний засіб ОСОБА_6 , а та, в свою чергу, 04.09.2024 продала вказаний автомобіль за договором купівлі продажу ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання позовних вимог в частині недійсності правочину, суд виходить з наступного:

У частині першій статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є:

- пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину;

- встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Підстави недійсності правочинів, коли внутрішня воля особи не відповідає правовим наслідкам укладеного правочину, визначено у статтях 229 - 233 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявності домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 522/15095/15-ц (провадження № 61-11797св18) зроблено висновок по застосуванню статті 232 ЦК України та вказано, що «під зловмисною домовленістю необхідно розуміти умисну змову однієї сторони із представником іншої, проти інтересів особи, яку представляють.

Зловмисна домовленість представника з контрагентом особи, що представляють, створює правову ситуацію, коли дійсна воля довірителя, яку повинен утілювати представник, замінюється його власною волею, що суперечить волі довірителя.

Саме підміна волі довірителя волею представника і слугує підставою для визнання такого правочину недійсним.

Тобто в основу зловмисної домовленості покладено умисні дії представника, який усвідомлював, що вчиняє правочин усупереч інтересам довірителя та бажав (або свідомо допускав) їх настання.

При цьому не має значення, від кого виходила ініціатива здійснити змову - від представника чи від другої сторони правочину.

Головне, що характеризує цей правочин - наявність усвідомленості і волі другої сторони правочину та представника на здійснення дій усупереч інтересам особи, яку він представляє.

Кваліфікація правочину, як вчиненого внаслідок зловмисної домовленості, зумовлює встановлення, що:

- від імені однієї із сторін правочину виступав представник, хоча й не виключаються випадки, коли від імені обох сторін виступають представники;

- зловмисна домовленість і вчинення правочину з іншою стороною відбулася на підставі наявних повноважень представника;

- існував умисел в діях представника щодо зловмисної домовленості; настали несприятливі наслідки для особи, яку представляють;

- існує причинний зв`язок поміж зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками для особи, яку представляють».

Відповідно до частин першої, третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (частина третя статті 238 ЦК України).

За змістом статей 244-245 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 діючи на підставі довіреності від імені позивача ОСОБА_4 , відчужив за договором купівлі-продажу транспортний засіб своєму онуку ОСОБА_5 відповідачу по справі, який тією ж довіреністю був уповноважений діяти в інтересах позивача, при цьому довіритель ОСОБА_4 зазначений правочин не схвалювала, грошових коштів від продажу транспортного засобу не отримувала.

Твердження відповідача ОСОБА_2 про обізнаність позивача ОСОБА_4 щодо продажу автомобіля ОСОБА_5 та про передачу їй коштів від реалізації транспортного засобу в сумі 50 000,00 грн, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження.

Відповідач ОСОБА_2 , як представник ОСОБА_4 за довіреністю, продаючи транспортний засіб, а відповідач ОСОБА_5 купуючи його, усвідомлювали, що вчиняють правочин всупереч інтересам довірителя ОСОБА_4 та свідомо допускали настання несприятливих наслідків для довірителя у вигляді заниженої вартості транспортного засобу.

Ціна продажу автомобіля, яка визначена у договорі купівлі-продажу, 50 000,00 грн, не відповідає його середній ринковій вартості 366 694,80 грн, що очевидно суперечить інтересам довірителя.

Про недобросовісність відповідача ОСОБА_5 свідчить також той факт, що, будучи обізнаним про наявність в суді справи щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу, він, до вирішення судом спору, з метою унеможливлення застосування наслідків недійсності правочину, а також розуміючи 24.01.2024, відчужив його ОСОБА_6 .

Таким чином, суд вважає, що у даній справі, конкретні обставини, та сукупність зібраних у справі доказів, які були оцінені судом, свідчать про наявність зловмисної домовленості відповідачів при укладенні договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу, оскільки про це свідчить те, що договір був укладений на вкрай невигідних для позивача умовах, без її згоди на вчинення такого правочину, а кошти за договором позивачу передані не були.

Наведене надає суду достатні підстави для висновку щодо наявності умислу та домовленості відповідачів для переслідування власних інтересів, всупереч інтересам ОСОБА_4 .

За таких обставин, суд дійшов до висновку про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу № 0744/2022/3173719 від 13 травня 2022 року.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч.1 ст. 216).

Оскільки в даному випадку неможливо повернути транспортний засіб позивачу, у зв`язку з його неодноразовою перереєстрацією, суд вважає необхідним застосувати наслідки недійсності правочину, шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_5 відшкодувати частину вартості отриманого ним автомобіля, за цінами які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

Зважаючи на викладене, враховуючи, що сторони не заперечували той факт, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4 частки вартості автомобіля марки «Volkswagen Passat», 2014 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , у розмірі 183 347,40 грн, задовольнивши тим самим вимоги позивача частково.

Щодо позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 суд вважає необхідним зазначити таке.

Заявляючи вимогу про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, ОСОБА_4 зазначила відповідачем не лише покупця - ОСОБА_5 , а й ОСОБА_2 , який діяв на підставі виданої позивачем довіреності.

Видача довіреності є одностороннім правочином. ОСОБА_4 не заявляла вимог про визнання недійсним одностороннього правочину - видачу довіреності.

У статті 237 ЦК України закріплено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Отже, у справі за позовом сторони, від імені якої договір вчиняв представник, про визнання недійсним договору, належним відповідачем є інша сторона оспорюваного договору ОСОБА_5 , а не представник ОСОБА_2 . До подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30 липня 2020 року у справі № 664/1893/17, провадження № 61-329св19.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, а тому у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 слід відмовити з указаної правової підстави.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4 слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником позивача до закінчення судових дебатів зроблено заяву про те, що докази щодо розміру інших витрат, які позивач сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Отже, суд вважає необхідним встановити позивачу строк у п`ять днів після ухвалення рішення суду для подання суду доказів на підтвердження витрат, які вона сплатила у зв`язку з розглядом справи. Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначити судове засідання, у відповідності до п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4,5,12,13,76,81,89,141, 246,263-265,352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення вартості транспортного засобу задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 0744/2022/3173719 від 13 травня 2022 року транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Passat», 2014 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 частки вартості транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Passat», 2014 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , у розмірі 183 347 (сто вісімдесят три тисячі триста сорок сім) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору 1073,60 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу залишити без задоволення.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України ОСОБА_4 подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення докази щодо розміру витрат, які вона сплатила у зв`язку з розглядом справи.

Згідно п. 5 ч.7 ст. 265 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 09 год 45 хв 26.03.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступна і резолютивна частина рішення суду виготовлена та проголошена 13.03.2025. Повне рішення суду складено 20.03.2025.

Інформація про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий А.М.Лутай

13 березня 2025 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

за участю: секретаря судового засідання - Жолоб К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення вартості транспортного засобу,

ВСТАНОВИВ

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст.ст. 4,5,12,13,76,81,89,141, 246,263-265,352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення вартості транспортного засобу задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 0744/2022/3173719 від 13 травня 2022 року транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Passat», 2014 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 частки вартості транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Passat», 2014 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , у розмірі 183 347 (сто вісімдесят три тисячі триста сорок сім) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору 1073,60 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу залишити без задоволення.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України ОСОБА_4 подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення докази щодо розміру витрат, які вона сплатила у зв`язку з розглядом справи.

Згідно п. 5 ч.7 ст. 265 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 09 год 45 хв 26.03.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду буде складено 20.03.2025.

Інформація про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий А.М.Лутай