Справа № 373/533/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

19 березня 2025 року м. Переяслав

Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Свояк Д.В., розглянув заяву:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», місцезнаходження: вул.Полярна, 20, корп.А, м.Київ, 04201;

боржник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Представник заявника звернувся до суду з заявою та просить видати судовий наказ про стягнення з боржникана користь ТОВ «Київоблгаз Збут» заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 6309,29 грн.

Також просить стягнути з боржника судові витрати в розмірі 302,80 грн, інфляційні втрати в сумі 397,49 грн, 3% річних в сумі 126,01 грн.

Згідно з ч. 1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у ч. 1 цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Отже, з огляду на наведені правові норми в порядку наказного провадження судом вирішується лише конкретно визначений законом перелік вимог, судовий наказ не може бути виданий судом за вимогами, що прямо не зазначені в законі, він видається без судового розгляду, без виклику боржника та стягувача у судове засідання, без заслуховування їх пояснень. При цьому, відсутні всі елементи змагальності сторін у межах гласного вирішення справи, у ході якого сторони можуть навести свої доводи, спростувати аргументи протилежної сторони. Судовий наказ ґрунтується на поданих заявником документах, на повідомлених ним доводах, покликаних переконати суд у тому, що підстави для звернення до суду з позовом відсутні у зв`язку з безспірністю вимог.

Відповідно до п. 3, 4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій формі (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За приписами п.5 ч.1 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Однак, до заяви не надано доказів щодо укладення з ОСОБА_1 договору постачання природного газу, заборгованість за яким просить стягнути заявник, або фактичного визнання саме ОСОБА_1 його умов; та/або доказів належності цій особі житла, куди, за твердженням заявника, надавалися послуги; а також доказів надання заявником таких послуг.

З огляду на положення ст. 165 ЦПК України інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника отримується судом задля визначення підсудності заяви щодо видачі судового наказу та наявності підстав для відмови у видачі судового наказу. При цьому, така інформація може використовуватися для забезпечення належного повідомлення боржника про видачу судового наказу за відсутності підстав для відмови у видачі судового наказу.

Аналіз положень ч. 2 ст. 13, ч.1 ст.76, ч. 1, 7 ст. 81, ч. 1 ст. 83 ЦПК України, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , ст.3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» дає підстави для висновку, що інформація, отримана судом у зв`язку з виконанням приписів ст. 165 ЦПК України, не може бути доказом у цій справі на підтвердження обставин, зазначених у заяві про видачу судового наказу на підставі п. 3, 7 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, оскільки не відповідатиме основним засадам змагальності та диспозитивної цивільного судочинства.

Згідно з п.п. 1, 8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог ст.163 ЦПК України; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Також, у заяві про видачу судового наказу зазначено, що боржник використовуючи природний газ для побутових потреб, в період з 01.05.2021 по 30.04.2022 здійснював оплати за постачання природного газу несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 6309,29 грн.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

До заяви додана роздруківка документу, яка в п.2 додатків має назву «Фінансовий стан по особовому рахунку Боржника» з якого вбачається, що станом на 01.07.2021 ОСОБА_1 вже мала заборгованість в розмірі 6309, 29 грн, а отже дана заборгованість виникла ще до початку відліку позовної давності.

Згідно з п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

На підставі викладеного, керуючись п.п.1, 8 ч.1 ст.165 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Д. В. Свояк