Житомирський апеляційний суд
Справа 296/7652/24
24 березня 2025 року
Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого Павицької Т.М.,
суддів Шевчук А.М., Григорусь Н.Й.,
розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №296/7652/24 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та франшизи,
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ПАТ Страхова група «ТАС» на свою користь недоплачене страхове відшкодування в сумі 53 259,43 грн та із ОСОБА_3 франшизу в сумі 1600 грн.
Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 24 січня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування у розмірі 53 209,43 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхова група «ТАС» судовий збір в дохід держави у розмірі 835,10 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування суми франшизи у розмірі 1600,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави у розмірі 364,00 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 03 березня 2025 року апеляційну скаргу ПАТ «Страхова група «ТАС» залишено без задоволення. Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 24 січня 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова Група «ТАС» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування залишено без змін.

06 березня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути з ТОВ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 2000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч.1 ст.369 ЦПК України.

Розглянувши заяву по суті, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення з наступних підстав.

Порядок та підстави ухвалення додаткового рішення визначені статтею 270 ЦПК України.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу необхідно виходити із положень статті 137 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу просила стягнути 2000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції, а саме за подання відзиву на апеляційну скаргу.

Постанова Житомирського апеляційного суду ухвалена 03 березня 2025 року.

06 березня 2025 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення.

Відтак, заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення подана у визначений законом строк і не порушено порядок визначений ст. 141 ЦПК України.

Згідно вимог статті 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підтвердження витрат на правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000,00 грн надала: договір про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03.07.2024 за №115; ордер на надання правничої допомоги; детальний опис робіт (наданих послуг), з якого вбачається, що адвокатом надано наступні послуги: вивчення та аналіз апеляційної скарги, написання відзиву, надіслання учасникам справи та подання до суду апеляційної інстанції (4 год /2000,00 грн), акт здачі прийняття виконаних робіт від 26.02.2025; довідку про сплату ОСОБА_1 2000,00 грн за надання правової допомоги.

Також, до заяви додано докази надсилання відповідачу по справі заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Колегія суддів погоджується з тим, що загальний розмір витрат на правову допомогу надану ОСОБА_1 в сумі 2000,00 грн підтверджений належними та допустимими доказами.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), а також у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку вищезазначеним доказам, дійшов висновку, що позивачем доведена обставина отримання ним професійної правничої допомоги у межах даної цивільної справи, заявлений розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, реальним та підтвердженим матеріалами справи. Заяв щодо неспівмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило.

Відтак, визначаючись із розподілом судових витрат відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК України, колегія суддів вважає доцільним та обґрунтованим стягнення з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 2000,00 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи апеляційним судом, про що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України слід ухвалити додаткове судове рішення.

Керуючись статтями 136, 141, 270, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №296/7652/24 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та франшизи задовольнити.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді