ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1408/25
Провадження № 2-з/210/12/25
У Х В А Л А

іменем України

20 березня 2025 року

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Скотар Р.Є., розглянувши матеріали заяви представника Криворізької міської ради Максима Кудіна про забезпечення позову в межах цивільної справи за позовом Криворізької міської ради до ОСОБА_1 про припинення права власності, скасування державної реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження суду 18 березня 2025 року надійшла позовна заява Криворізької міської ради до ОСОБА_1 про припинення права власності, скасування державної реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою разом з заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу ВРВ №469128 від 05.10.2010 року, відповідачем ОСОБА_1 набуто право власності виключно на двоповерхову нежитлову будівлю «А-2н/ж», загальною площею 1484,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, 17.11.2023 року державним реєстратором Глеюватської сільської ради Дніпропетровської області Волос О.В. рішенням про державну реєстрацію індексний номер 70362849 внесено відомості про право власності ОСОБА_1 на гараж літ. «Б», гараж літ. «В», гараж літ. «Г», гараж літ. «Д», гараж літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_1 .

Виникнення права власності у відповідача на жодний інший об`єкт нерухомості Договором купівлі-продажу ВРВ №469128 від 05.10.2010 не обумовлено, а отже, здійснення реєстрації за відповідачем права власності на групу гаражів літ. «Б», літ. «В», літ. «Г», літ. «Д», літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_1 проведено без належної правової підстави.

Враховуючи викладене, представник позивача просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю літ. «А-2», гараж літ. «Б», гараж літ. «В», гараж літ. «Г», гараж літ. «Д», гараж літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 060) та заборонити суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії.

- заборони відповідачу ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження, у тому числі, шляхом укладання договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, здійснення поділу та об`єднання тощо, щодо нерухомого майна, а саме, нежитлової будівлі літ. «А-2», гаражу літ. «Б», гаражу літ. «В», гаражу літ. «Г», гаражу літ. «Д», гаражу літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 060).

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Підстав, визначених частиною 5 статті 153 ЦПК України не встановлено.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали цивільної справи у сукупності з заявою про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини 3 статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін і інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Згідно роз`яснень у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу ВРВ №469128 від 05.10.2010 року, відповідачем ОСОБА_1 набуто право власності виключно на двоповерхову нежитлову будівлю «А-2н/ж», загальною площею 1484,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, 17.11.2023 року державним реєстратором Глеюватської сільської ради Дніпропетровської області Волос О.В. рішенням про державну реєстрацію індексний номер 70362849 внесено відомості про право власності ОСОБА_1 на гараж літ. «Б», гараж літ. «В», гараж літ. «Г», гараж літ. «Д», гараж літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з позовом, Криворізька міська рада просить суд

Позивач звертається до суду з заявою про забезпечення позову з метою ефективного захисту прав та законних інтересів Криворізької міської територіальної громади в особі Криворізької міської ради, попередження негативних наслідків, пов`язаних з неможливістю фактичного виконання рішення суду.

Суд зазначає, що забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Суд погоджується з доводами позивача, що відповідач ОСОБА_1 , маючи зареєстроване право власності на самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна не обмежений в розпорядженні даним майном, а відсутність арешту може призвести до відчуження спірних об`єктів, що матиме негативний наслідок для провадження в цілому.

Здійснюючи оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення поданого позову, із урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заходами забезпечення позову, які він просить застосувати та предметом позову, на думку суду, невжиття заходів забезпечення позову може істотно унеможливити виконання рішення суду.

Арешт нерухомого майна та заборона суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо нежитлової будівлі літ. «А-2», гаражів літ. «Б», літ. «В», літ. «Г», літ. «Д», літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_1 , ніяким чином не вплине на право користування ними відповідачем, а отже його права в даному випадку не будуть порушені.

Враховуючи вищевикладене, а також правові підстави для арешту майна, його наслідки, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю літ. «А-2», гараж літ. «Б», гараж літ. «В», гараж літ. «Г», гараж літ. «Д», гараж літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 060) та заборони суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо заборони відповідачу ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження, у тому числі, шляхом укладання договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду, здійснення поділу та об`єднання, тощо, щодо вищевказаного майна, оскільки дана вимога є ідентичною до вимоги, яку задоволено судом.

Керуючись ст. 7, 149, 150, 153, 157 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Криворізької міської ради Максима Кудіна про забезпечення позову в межах цивільної справи за позовом Криворізької міської ради до ОСОБА_1 про припинення права власності, скасування державної реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю літ. «А-2», гараж літ. «Б», гараж літ. «В», гараж літ. «Г», гараж літ. «Д», гараж літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 060) та заборони суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії.

В решті заявлених вимог відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, передбаченому ст. 355 ЦПК України, протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Р. Є. Скотар