Справа № 489/6179/24
Номер провадження 2/489/249/25
21 березня 2025 року місто Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом виконавчого комітету Миколаївської міської ради (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), третя особа Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство Миколаївської міської ради "Зоря" (далі КЖЕП ММР «Зоря») про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяв та клопотань від нього до суду не надходило, відзив до суду не подано.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без їх представника.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Згідно з рішенням Миколаївської міської ради №4/372 від 20.05.2021 надано згоду на прийняття з державної власності зі сфери управління Державного концерну "Укроборонпром" до комунальної власності Миколаївської міської ради територіальної громади нерухомого майна, яке знаходиться на балансі ДП "НВКГ"Зоря"-"Машпроект", а саме: гуртожиток по АДРЕСА_3 .
23.03.2021 між ДП "НВКГ"Зоря"-"Машпроект" та відповідачем укладено договір надання та користування житловою площею, проживаючим у гуртожитку, предметом договору є ОСОБА_1 надано для проживання кімнату гуртожитку для одиноких, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до корінця ордеру на поселення в гуртожиток №1115 від 23.03.2021 ОСОБА_1 видано ордер на право поселення в кімнату АДРЕСА_2 .
З копії відповіді з Управління комунального майна Миколаївської міської ради від 10.02.2023 вбачається, що рішення про надання згоди на приватизацію жилих приміщень у гуртожитку по АДРЕСА_1 - а не виносилось.
Відповідно до акту від 10.08.2023 вбачається, що КЖЕП ММР "Зоря" у присутності мешканців гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 склали цей акт на підтвердження того, що у кімнаті АДРЕСА_2 з 01.01.2022 року по теперішній час фактично не мешкає ОСОБА_1 .
Відповідно до акту від 14.03.2024 вбачається, що КЖЕП ММР "Зоря" у присутності мешканців гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 склали цей акт на підтвердження того, що у кімнаті АДРЕСА_2 з 01.01.2022 року по теперішній час фактично не мешкає ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 15.04.2024 ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 .
З копії інформаційної довідки №375678018 від 24.04.2024 вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про власника кімнати за адресою: АДРЕСА_4 .
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.07.2024 гуртожиток по АДРЕСА_1 належить на праві власності Миколаївській міській раді з 30.05.2024.
Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України).
В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" №2 від 12.04.1985 зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 521/5887/17 від 27.08.2021 аналіз норм статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), яку ратифіковано Україною 17.07.1997 та яка набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , але фактично не проживає за цією адресою понад 6 місяців (з 2022 року), що підтверджується Актами від 10.08.2023 та від 14.03.2024. Крім того, ОСОБА_1 не несе витрати на утримання кімнати, комунальні платежі не сплачує (має заборгованість зі сплати за надані комунальні послуги), інших домовленостей між позивачем та відповідачем не встановлено. Будь-яких доказів, які б підтверджували інше, до суду не надано, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_2 .
На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_2 .
Інформація про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.03.2025.

Суддя В. В. Кокорєв