С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 2-ві/760/8/25
У Х В А Л А

І. Вступна частина

24 березня 2025 року в місті Києві суддя Солом`янського районного суду м. Києва Коробенко С.В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Українця В.В. у справі №760/29381/24 за її позовом до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, третя особа - держава в особі Президента України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

ІІ. Описова частина

У березні 2025 року під час розгляду справи №760/29381/24 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, Позивачкою було заявлено відвід головуючому судді Українцю В.В.

Необхідність відводу головуючого судді Позивачка обгрунтовує тим, що 17 вересня 2024 року вона звернулась до суду із заявою про повернення їй позовної заяви в аналогічній справі, проте ця заява за розпорядженням голови суду не була зареєстрована загальною канцелярією суду, а була просто вкладена в справу № 760/337/22 та відправлена на розгляд до відповідача у справі. Після ознайомлення зі справою № 760/337/22 виявилось, що її заява від 17 вересня 2024 року в матеріалах справи відсутня. У зв`язку з цим Позивачка була змушена подати до місцевого суду нову заяву.

Крім того, як зазначає Позивачка, суддею була постановлена неправосудна ухвала про направлення справи на розгляд до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, яка була скасована апеляційним судом 25 січня 2025 року.

З огляду на наведене у ОСОБА_1 виникає сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Українця В.В., що на її думку є підставою для відводу судді..

З ухвали головуючого у справі №760/29381/24 судді Українця В.В. від 06.03.2025 вбачається, що ним не встановлено обставин, які б свідчили про обгрунтованість заявленого йому відводу.

У зв`язку з викладеним вирішення питання про відвід судді Українцю В.В. передане у встановленому порядку судді Коробенку С.В.

ІІІ. Мотивувальна частина

Статтею 36 ЦПК України визначений перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, серед яких є наявність обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частинами 2 та 3 ст. 40 ЦПК Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, постановлення суддею ухвали, яка була в подальшому скасована в апеляційному порядку не є підставою для відводу.

Крім того, посилання Позивачки на те, що саме за вказівкою судді Українця В.В. було знищено (приховано) її заяву від 17 вересня 2024 року є надуманим, засноване лише на припущеннях і тому також не може бути покладене в основу рішення про відвід головуючого у справі.

З огляду на викладене вище, дослідивши подані матеріали, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 36, 40 ЦПК України, суд ухвалив:

1.У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Українця В.В. у справі №760/29381/24 відмовити.

2.Ухвала набирає чинності з моменту її складення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: