Справа № 551/991/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

20 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участі секретаря судового засідання Голуб О.В. за відсутності сторін, без фіксування судового провадження за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2024 року представник позивача Столітній Михайло Миколайович звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

05 вересня 2024 року ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області справу передано за підсудністю до Жовтневого районного суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 04.10.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та ОСОБА_1 (далі- відповідач) було укладено кредитний договір № 4030769 про надання споживчого кредиту на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» розміщених на сайті, за яким відповідач отримав кредит в сумі 1500,00 грн. на 350 днів до 18.09.2024 року шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача зі сплатою нею відсотків за користування кредитом. Відповідач не здійснювала оплату. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 24.05.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» як клієнтом, та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» ( далі- позивач, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») , як фактором, було укладено Договір факторингу № 24/05/2024, за яким клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 4030769, про що відповідача було повідомлено. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору не сплачена та складає 1500,00 грн. з тіла кредиту та 8790,00 грн. з нарахованих процентів, а всього 10 290,00 грн.

Також, 04.10.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі-ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7135578 про надання споживчого кредиту на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» розміщених на сайті, за яким відповідач отримала кредит в сумі 15 000,00 грн. на 360 днів до 28.09.2024 року шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача зі сплатою нею відсотків за користування кредитом. Відповідач не здійснювала оплату. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 27.05.2024 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, за яким клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 7135578, про що відповідача було повідомлено. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору не сплачена та складає 15 000,00 грн. з тіла кредиту та 24 427,00 грн. з нарахованих процентів, проценти за 60 календарних днів 17 910,00 грн. а всього 57 337,00 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. На підставі переліченого просив суд стягнути з відповідача на користь позивача борг за договорами кредиту в загальному розмірі сумі 67 627,00 грн., а також витрати на оплату судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою судді від 07 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив на позов не надала, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність від неї не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення-ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім того суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК).

Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19.

Судом встановлено, що 04.10.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4030769, за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 1500,00 грн. строком на 350 днів, за яким нараховується загальні відсотки в розмірі 2% на добу, що підтверджується договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4030769 паспортом споживчого кредиту.

Відповідно до п. 2 договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу ( платіжної картки) № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано під час укладання договору. Кошти перераховано на рахунок відповідача за допомогою платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» відповідно до договору про переказ коштів № 210222/1 від 21.02.2022 року укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА».

Як вбачається із відповіді з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0./7-250128/36532-БТ від 06.02.2025 року, на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано картку № НОМЕР_2 .

Таким чином суд дійшов висновку, що договір від 04.10.2023 року був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між нею та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитора за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

За умовами п. 1.2 кредитного договору № 4030769 від 04.10.2023 року, укладеного ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» із ОСОБА_1 вбачається, що сума кредиту складає 1500,00 грн.

Згідно п. 1.3 кредитного договору строк кредиту становить 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів.

Згідно п. 1.4.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору.

Згідно п. 1.6.1 кредитного договору орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає за стандартною ставкою 12 000,00 грн.

Судом також було встановлено, що 24.05.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» як фактором, було укладено Договір факторингу № 24/05/2024, за яким клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 4030769, що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 26 липня 2024 року та витягом з такого реєстру боржників, де вказано, що заборгованість відповідача становить 8490,00 грн., з яких 1500,00 тіло кредиту, 6990,00 грн. проценти за користування кредитом.

Окрім того, за 60 календарних днів, а саме з 24.05.2024 по 22.07.2024, за процентною ставкою 2% позивачем на основну суму заборгованості у розмірі 1500,00 грн нараховано заборгованість по відсоткам за користування грошовими коштами за вказаним Кредитним договором у розмірі 1800,00 грн.

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином права вимоги за договором кредитування № 4030769 від 04.10.2023 року, укладеним ОСОБА_1 із первісним кредитором, перейшло до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».

Також 04.10.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 7135578 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 15 000,00 грн, строком на 360 днів, зі сплатою відсотків на кожен день користування кредитом у розмірі 1,99%, орієнтовна реальна процентна ставка за весь строк користування кредитом склала 45138,26% річних.

Кредитний договір був укладений в електронній формі та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А2771.

Також відповідачем електронним підписом підписаний Паспорт споживчого кредиту, що містить Інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Договором виконав повністю та надав грошові кошти в обумовленому Договором розмірі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

Як вбачається із відповіді з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0./7-250128/36532-БТ від 06.02.2025 року, на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку 04.10.2023 року здійснено переказ коштів на суму 15 000,00 грн.

Кошти перераховано на рахунок відповідача за допомогою платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» відповідно до договору про переказ коштів № 160222/1 від 16.02.2022 року укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА».

27 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 7135578 укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 набуло ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».

Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконала, отже порушила умови договору, тому має заборгованість за Кредитним договором № 7135578 від 04.10.2023 року в розмірі 39 427, 00 грн., з яких: 15 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 24 427,00 грн заборгованість за нарахованими процентами первісним кредитором, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.

Окрім того, за 60 календарних днів, а саме з 27.05.2024 по 25.07.2024, за процентною ставкою 1,99% позивачем на основну суму заборгованості у розмірі 15 000,00 грн нараховано заборгованість по відсоткам за користування грошовими коштами за вказаним Кредитним договором у розмірі 17 910,00 грн.

ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 року змінено найменування ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за таким кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого у ОСОБА_1 утворилась заборгованість, яку наразі відповідач повинна сплатити на користь позивача у встановленому судом розмірі, за договором № 4030769 від 04.10.2023 року у розмірі 10 290,00 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом у розмірі 1500,00 грн., заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором у розмірі 6990,00грн., заборгованості за процентами нарахованими позивачем у розмірі 1800,00 грн. Та заборгованість за кредитним договором №7135578 від 04.10.2023 року у розмірі 57 337,00 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом у розмірі 15 000,00 грн., заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором у розмірі 24 427,00 грн., заборгованості за процентами нарахованими позивачем у розмірі 17 910,00 грн., а всього заборгованість у розмірі 67 627,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.

Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. підтверджуються: ордером адвоката; договором від 17/07-2024 р. про надання правничої допомоги адвокатом Столітнім М.М., де визначено, що розмір витрат на правничу допомогу відбувається у формі гонорару у фіксованій сумі; актом виконаних робіт на суму 10 000,00 грн., рахунком на оплату по замовленню №3352/26/07 від 26 липня 2024 року послуг адвоката в сумі 10 000,00 грн.

При цьому суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.

Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості.

Враховуючи, що суд задовольнив заявлені позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», то витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».

Керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість в розмірі 67 627,00 грн. ( шістдесят сім тисяч шістсот двадцять сім гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» витрати з оплати судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», , юридична адреса: м. Київ, вул. Загородня 15 офіс 118/2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено та підписано 20 березня 2025 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт