справа № 462/1872/25
УХВАЛА

19 березня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г .М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України та Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України про зняття арешту з нерухомого майна,

встановив:

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить скасувати обтяження, яке накладено приватним нотаріусом Суховою О. І. номер 44366788 від 19.12.2006 року з квартири АДРЕСА_1 та скасувати обтяження, яке накладено Відділом державної виконавчої служби Залізничного районного управління юстиції м. Львова номер 44366828 від 29.01.2007 року з квартири АДРЕСА_1 .

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 95, 175, 177 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Суд звертає увагу позивача на те, що письмові докази подаються в оригіналі або у належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Таким чином, зі змісту наведеного положення ст. 95 ЦПК України вбачається, що засвідчення відповідності оригіналу документа можливе лише при наявності в особи, яка засвідчує такого оригіналу, і відповідно оригінал документа має знаходитися в особи на дату такого засвідчення. Однак, як вбачається із позовної заяви, позивач не зазначає в кого знаходяться оригінали документів, які він долучає до такої.

Крім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав та відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору

Відтак, позивачу слід подати письмове підтвердження, що ним не подано іншої аналогічної позовної заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав та надати відомості, щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися.

Також, згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Положеннями п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; в позовній заяві зазначаються докази, що підтверджують кожну обставину, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначенням доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Доказами, у контексті ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Так, позивач в позовній заяві зазначає, що на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , його бабусі ОСОБА_2 та його батька ОСОБА_3 , накладено два обтяження, перше приватним нотаріусом Суховою О. І. номер 44366788 від 19.12.2006 року, а також Відділом державної виконавчої служби Залізничного районного управління юстиції м. Львова номер 44366828 від 29.01.2007 року.

Однак, на підтвердження права власності на квартиру АДРЕСА_1 , його бабусі ОСОБА_2 та його батьку ОСОБА_3 , не долучено жодного доказу, зокрема свідоцтво про право власності на квартиру від 23.05.1996 року, містить відомості лише щодо одного власника ОСОБА_2 , відомості щодо права власності ОСОБА_3 на дану квартиру у матеріалах справи відсутні. Також у матеріалах справи відсутні актуальні відомості щодо накладення обтяжень, про які зазначає позивач у позовній заяві, зокрема, відсутні постанови про накладення арештів на дану квартиру. Інформація яка міститься у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, які долучені до матеріали справи від 07.10.2021 року та інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.05.2021 року, не містять актуальної інформації станом на день звернення із даним позовом.

У позовній заяві позивачем також зазначається, що його бабуся ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , долучає до матеріалів справи заповіт від 15.10.2021 року, однак відомостей щодо заведення спадкової справи після смерті останньої, позовна заява не містить, як і не містить відомостей чи звернувся позивач у строк передбачений ЦПК України до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Також, як зазначає позивач у позовній заяві, підстави для обтяження відсутні, однак у Відділі державної виконавчої служби Залізничного району м. Львова Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України відсутні матеріали відповідних виконавчих проваджень у зв`язку із знищенням архівів, у Єдиному державному реєстрі нотаріусів відсутні відомості про приватного нотаріуса Сухову О. І., що дає підстави вважати, що останню позбавлено нотаріального свідоцтва, воно анульовано. Однак на підтвердження даної інформації у матеріалах справи не міститься жодного доказу. Зокрема, також відсутня будь-яка інформація про те, що позивач звертався до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України із заявою про зняття арешту, та відповіді щодо можливості чи неможливості зняття таких.

З врахуванням наведеного, суд позбавлений можливості встановити, що станом на день звернення із даним позовом до суду, існують обтяження, про які зазначає позивач.

Окрім наведено слід звернути увагу позивача на наступне.

Аналіз положень ст. 13, 42, 48, 50, 51 ЦПК України дає підстави для висновку, відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача, та що відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього, визначення відповідача (відповідачів) у справі є виключним правом позивача, який самостійно визначає, до якої особи заявляє позовні вимоги.

Разом з тим, в прохальній частині позовної заяви відсутня позовна вимога чи вимоги до відповідача Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України, такі не обґрунтовані і у мотивувальній частині позовної заяви.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог.

Такий правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року (справа № 523/9076/16-ц).

Таким чином, позивачу належить з`ясувати питання належності вказаних ним у позовній заяві відповідачів, із врахуванням зазначених наслідків заявлення позову до неналежного відповідача.

Якщо позивач вважає відповідачів у справі належними, то йому слід на виконання вимог п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначити в позовній заяві позовну вимогу чи позовні вимоги до Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України, а також викласти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до такого відповідача та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, в іншому випадку виключити таке з числа відповідачів.

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Залишення заяви без руху з зазначених вище підстав відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, що не відповідає вимогам закону, підлягає залишенню без руху до виправлення позивачем вказаних недоліків.

При цьому позивача попереджається, що у разі не усунення недоліків позовної заяви в строк, вказаний в ухвалі, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута йому.

З огляду на викладене, керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України та Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України про зняття арешту з нерухомого майна залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

Позивач має право протягом строку, який не перевищує п`яти днів з дня вручення йому ухвали, усунути недоліки позовної заяви. Якщо позивач усуне зазначені недоліки позовної заяви у визначений ухвалою строк, вона вважається поданою в день первісного її подання до суду, в противному випадку - вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя: Пилип`юк Г. М.

Оригінал ухвали.