КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №361/1102/21 Головуючий у І інстанції - Дутчак І.М.
апеляційне провадження №22-з/824/413/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Журби С.О., Писаної Т.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя

установив:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю.

Просила суд, визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок, загальною площею 67,1 кв.м., із господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,1544 га, кадастровий номер :01:041:0012, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; у порядку поділу майна подружжя визнати за нею і ОСОБА_1 право власності за кожним на частку житлового будинку та земельної ділянки; визнати її (позивача) особистою власністю автомобіль марки «Volkswagen», модель «Polo», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 .

У травні 2021 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Просив суд, у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнати за ним право власності на частку автомобіля марки «Volkswagen», модель «Polo», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , припинити його право власності на частку цього автомобіля та стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію вартості належної йому частки вказаного автомобіля в розмірі 142456 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2024 року, первісний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано житловий будинок, загальною площею 67,1 кв.м., із господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,1544 га, кадастровий номер :01:041:0012, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 , право власності на частку житлового будинку, загальною площею 67,1 кв.м., із господарськими будівлями і спорудами та частку земельної ділянки площею 0,1544 га, кадастровий номер :01:041:0012, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 , право власності на частку житлового будинку, загальною площею 67,1 кв.м., із господарськими будівлями і спорудами та частку земельної ділянки площею 0,1544 га, кадастровий номер :01:041:0012, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано особистою власністю ОСОБА_2 , транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen», модель «Polo», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , судовий збір у розмірі 10899,62 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя відмовлено.

Додатковим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2024 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 45000 грн.

Не погодившись з основним та додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив їх в апеляційному порядку та просив суд, скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2024 року, та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

Скасувати додаткове рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2024 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2024 року в частині вирішення позовних вимог про поділ автомобіля та розподілу судових витрат, а також додаткове рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2024 року скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Визнано автомобіль марки «Volkswagen», модель «Polo», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на частину автомобіля марки «Volkswagen», модель «Polo», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 .

Припинено право власності ОСОБА_1 на частки автомобіля марки «Volkswagen», модель «Polo», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки автомобіля марки «Volkswagen», модель «Polo», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 в розмірі 142456, 50грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю сплаченого сторонами по справі судового збору у розмірі 4648, 91 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частину понесених витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених та відхилених позовних вимог у розмірі 22500 грн.

Шляхом зустрічного зарахування присуджених до стягнення сум стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 124605, 41 грн.

В решті рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2024 року залишено без змін.

21 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Письменна Н.В. подала до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій просила ухвалити додаткове рішення у даній справі та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 65000 грн. та в суді апеляційної інстанції у розмірі 59000 грн.

В обґрунтування вимог заяви зазначила, що за надання правової допомоги в суді першої інстанції, передбаченої п. 1. Додаткової угоди, клієнт сплачує на користь адвоката наступну винагороду: 65000 грн. Оплата здійснюється протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання рахунку. Сума оплати є фіксованою.

11 вересня 2021 року ОСОБА_1 сплачено її послуги, як адвоката, в повному обсязі, за надання правової допомоги в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №2 від 28 жовтня 2024 року до Договору про надання правової допомоги від 12 березня 2021 року, сторони узгодили надання адвокатом правової допомоги, щодо юридичного супроводження судового процесу в суді апеляційної інстанції, справа №361/1102/21, яке включає: 1.1. підготовка та направлення заяв про видачу рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2024 року та додаткового рішення від 25 жовтня 2024 року; 1.2. аналіз рішень суду першої інстанції та формування правової позиції; 1.4. підготовку та подання апеляційних скарг на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2024 року та 25 жовтня 2024 року; 1.5. участь у судових засіданнях; 1.6. підготовку та подання клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу.

За надання правової допомоги, передбаченої п. 1. Додаткової угоди клієнт сплачує на користь адвоката наступну винагороду: 59000 грн.

18 лютого 2025 року ОСОБА_1 сплачено її послуги, як адвоката, в повному обсязі, за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції.

На вказану заяву ОСОБА_2 надала заперечення, в обґрунтування яких зазначила, що представником відповідача не надано детального опису робіт (наданих послуг), не вказано часу, який витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, докази фактично понесених витрат не є підтвердженими, окрім того, заявлені судові витрати є неспівмірними, незаконними та необґрунтованими.

Таким чином, відсутні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Просила суд, відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Письменної Н.В. про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, яка з`явилась в судове засідання, дослідивши матеріали справи та вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення судових витрат, колегія суддів вважає, що вказану заяву слід залишити без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини 1-2 ст. 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1 та 2 ст. 2 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Обміркувавши викладене, з урахуванням принципу розумності, суд зауважує, що:

у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі №285/5547/21, провадження №61-4799св23

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, що переглядається: 20 січня 2025 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Письменної Н.В. про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з долученими доказами понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 59000 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 - адвокатом Письменною Н.В. подані копії наступних документів: додаткова угода №2 від 28 жовтня 2024 року до Договору про надання правової допомоги від 12 березня 2021 року, акт наданих послуг від 18 лютого 2025 року;

обґрунтувань поважності причин не подання зазначених вище доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, заява представника ОСОБА_1 - адвоката Письменної Н.В. не містить.

Щодо вимоги заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Письменної Н.В. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 65000 грн., то колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

ЦПК України закріплює вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла, і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (ст. 134 ЦПК України).

Такий розрахунок подається до суду разом із першою заявою по суті спору.

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору, оскільки з огляду на ст. 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст. 134 ЦПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого судового збору.

Наведена норма процесуального закону надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити їй у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого судового збору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №904/4494/18).

Як вбачається з матеріалів справи, першою заявою по суті спору був відзив представника ОСОБА_1 - адвоката Письменної Н.В. від 17 травня 2021 року на позовну заяву ОСОБА_2 (а.с. 109-120, Т. 1), однак він не містив попереднього розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу. Такого розрахунку не містить і зустрічна позовна заява ОСОБА_1 (а.с. 167-203, Т. 1).

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2. не подав попереднього розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, разом з першою заявою по суті спору, якою є відзив на позовну заяву, та, оскільки, заява представника ОСОБА_1 - адвоката Письменної Н.В., щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції не містить обґрунтування поважних причин неподання нею доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, вимоги про відшкодування судових витрат в суді першої та апеляційної інстанції задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 246, 270 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення-відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 24 березня 2025 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба