Справа № 583/446/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Соколової Н.О.,

при секретарі судового засідання Верби Н.О.,

з участю представника позивача Сумцова Є.С.,

представника відповідача Васильченко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу №583/446/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» про розірвання договору оренди землі та стягнення індексації

ВСТАНОВИВ:

30.01.2024 до суду звернувся представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Абрамович Г.О. з вказаним позовом та просить: розірвати договір оренди землі №02/19, який укладено 26.07.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «Райз Північ», щодо оренди земельної ділянки площею 0,5231 га, кадастровий номер :01:001:0336; стягнути з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 невиплачену індексацію в розмірі 9302,52 грн, а також всі понесені нею судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок площею 2,8972 га, кадастровий номер :01:001:0335, :01:001:0336, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади (колишньої Бакирівської сільської ради) Охтирського району Сумської області, які за життя належали ОСОБА_2 . 26.02.2014 ОСОБА_1 уклала з ПрАТ «Райз-Максимко» договір оренди землі №32/14 щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0335, площею 2,3740 га строком на 10 років, відповідно до умов якого орендна плата вноситься у грошовій формі та в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1530,04 грн, обчислення якої здійснюється з урахуванням індексації. 26.07.2018 між ОСОБА_1 , ПрАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Райз Північ» було укладено трьохсторонню додаткову угоду №1 до Договору №3214, відповідно до якої новий орендар ТОВ «Райз Північ» приймає на себе всі права та обов`язки від ПрАТ «Райз-Максимко», а також сторони вирішили внести зміни/доповнення, зокрема про те, що з 2017 року орендна плата складає 7644,46 грн, що становить 10% нормативної грошової оцінки. Також 26.07.2018 ОСОБА_1 укладає з ТОВ «Рфйз Північ» договір оренди землі №02/19 щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0336 площею 0,5231 га строком на 10 років, відповідно до умов якого орендна плата вноситься у грошовій формі та в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 429,20 грн, обчислення якої здійснюється з урахуванням індексації. Однак в порушення умов договору оренди землі відповідач не проводив обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексації.

23.02.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі, стягнення індексації відмовити в повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що відповідач не порушував права позивачки, а отже доводи позивачки про факт систематичної (два і більше разів) несплати коштів за оренду землі, тобто істотного порушення умов укладених договорів оренди земельних ділянок, є необґрунтованими та недоведеними, та не можуть братися до уваги судом. Розмір орендної плати та її індексація визначаються за домовленістю сторін. Порядок індексації орендної плати законом не передбачений. Цей механізм сторони повинні передбачати в договорі оренди земельної ділянки (як індекс застосовувати, з якого періоду і т.д.). Однак в договорах оренди земельної ділянки така інформація відсутня. На даний момент сторони не укладали додаткових угод, в яких чітко було б прописано процедуру індексації орендної плати. Складність також полягає в тому, що індекс інфляції публікується за попередні періоди (щомісяця та за календарний рік), тому на час виплати орендної плати точний індекс інфляції за поточний рік ще не відомий. Надані позивачкою розрахунки зроблені некоректно, а тому не повинні враховуватися судом. Крім цього, сплата орендної плати не в повному обсязі не є підставою для розірвання договорів.

Також 23.02.2024 від відповідача надійшло клопотання, яким він просить відмовити в задоволенні вимоги про стягнення судових витрат на правничу допомогу, оскільки розмір витрат не є повною мірою обґрунтованим та не відповідає критеріям розумності, та клопотання про застосування строку позовної давності.

14.03.2025 від представника позивача адвоката Сумцов Є.С. звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив розглядати пункти 1-3 прохальної частини позовної заяви в такій редакції:

1. Розірвати договір оренди землі №32/14, який укладено 26 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» щодо оренди земельної ділянки площею 2,3740 га, кадастровий номер :01:001:0335.

2. Розірвати договір оренди землі б/н, який був укладено 26 липня 2018 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» щодо оренди земельної ділянки площею 0,5231 га, кадастровий номер :01:001:0336.

3. Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 невиплачену індексацією за договорами оренди землі в сумі 9302,52 грн, обрахованої без вирахування податків та інших обов`язкових платежів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з урахуванням уточнених позовних вимог і просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Крім того вказав, що у справі була проведена судова економічна експертиза, експерт виснував суму, яку повинен був сплачувати відповідач позивачу. Зазначив, що посилання представника відповідача на висновки Верховного Суду є недоречними, оскільки Верховний Суд не дав відповіді як саме розраховувати розмір індексації і який розмір несплати є значним і достатнім, щоб бути підставою для розірвання договору оренди.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала і просила відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Також зазначила, що орендна плата сплачувалась вчасно і в повному обсязі, у договорі не вказано, що орендна плата сплачується з врахуванням індексу інфляції. Вважає, що підставою для зміни розміру орендної плати є зміна нормативно - грошової оцінки. Індексація нормативно-грошової оцінки становила 1. Позивачка жодного разу не зверталась з приводу недоплати їй орендної плати, тому, на її думку, позивачка не вважала, що її право порушено. Також зазначила, що розірвання договору є неспівмірною «санкцією» за незначне порушення сплати орендної плати, а саме невелику недосплату орендної плати і про це вказує Верховний Суд. Крім того вказала, що експерт при проведенні експертного дослідження не врахувала, що методика, якою вона користувалася для проведення розрахунків вже втратила чинність, однак, вважає, що розрахунок є вірним. Також вказала, що ОСОБА_1 при укладанні договору у 2018 не могла знати про розмір індексації та розраховувати на ці кошти.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази, дійшов такого висновку.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.06.2011, зареєстрованого в реєстрі за №1785, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,8972 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0335, :01:001:0336, яка знаходиться на території Бакирівської (на цей час Чернеччинської) сільської ради Охтирського району Сумської області, яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії СМ №156295 від 29.01.2004 (а.с. 9-10).

26.02.2014 ОСОБА_1 уклала договір оренди землі №32/14 з Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0335, площею 2,3740 га, (далі Договір №32/14) строком на 10 років (а.с. 12-13).

26.02.2014 Договір №32/14 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 24790526, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 09.03.2019 №158900906 (а.с. 16).

Пунктом 9 Договору №32/14 визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 3% нормативної грошової оцінки, що складає 1530,04 грн.

Пунктом 10 Договору №32/14 передбачено, що обчислення розміру орендної плати на земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Відповідно до п. 11 Договору №32/14 орендна плата вноситься у такі строки: 1 (один) раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 01 грудня.

Пунктом 38 Договору №32/14 передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

В пункті 39 Договору №32/14 визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

26.07.2018 між ОСОБА_1 (орендодавець), ПрАТ «Райз-Максимко» (орендар) та ТОВ «Райз Північ» (новий орендар) укладено додаткову угоду №1 про заміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення договору оренди землі №32/14, відповідно до якої орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в договорі оренди. Сторони домовилися внести зміни/доповнення в договір оренди, зокрема, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 76444,61 грн, з 2017 року орендна плата складає 7644,46 грн (а.с. 15).

Крім того, 26.07.2018 ОСОБА_1 уклала договір оренди землі №02/19 з ТОВ «Райз Північ» щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0336, площею 0,5231 га, (далі Договір №02/19) строком на 10 років (а.с. 18-19).

19.02.2019 Договір №02/19 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 30410257, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.01.2024 №361315453 (а.с. 20-21).

Пунктом 9 Договору №02/19 визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 10% нормативної грошової оцінки, що складає 429,20 грн.

Пунктом 10 Договору №02/19 передбачено, що обчислення розміру орендної плати на земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Відповідно до п. 11 Договору №02/19 орендна плата вноситься у такі строки: 1 (один) раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня.

Пунктом 39 Договору №02/19 передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

В пункті 40 Договору №02/19 визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 30.012.2024 вбачається, що ТОВ «Райз Північ» було нараховано та виплачено ОСОБА_1 орендну плату без вирахування податків та інших обов`язкових платежів: у 2021 році 807,37 грн (червень 2021 року) + 8881,00 грн (вересень 2021 року), у 2022 році 8881,00 грн (грудень 2022 року), у 2023 році 8881,00 грн (вересень 2023 року), а всього 27450,37 грн (а.с. 22).

Як зазначає позивачка, орендар платив орендну плату, але не в повному розмірі, оскільки не сплачував індексацію, яка передбачена договором і є складовою орендної плати. Тому орендодавець була змушена звернутися за захистом свого порушеного права до суду.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частинами 3 та 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Укладаючи договір оренди землі, сторони узгодили усі умови (пункти) договору, визначились з їх змістом.

Згідно з п.п. 38 та 39 Договорів передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Тобто, наведеними умовами договору передбачена можливість його розірвання рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Положенням пункту 10 договорів було погоджено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Зазначене узгоджується з пунктом 3 частини першої статті 3, статтею 627 ЦК України, якими до загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, що передбачає, зокрема, добровільне узгодження умов договору оренди землі при його укладенні.

Посилання представника відповідача на те, що законодавством не передбачено порядок індексації орендної плати, суд не може взяти до уваги, оскільки відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі», обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства, які регулюють відносини, пов`язані з орендою землі, зокрема, положень ЦК України, дає підстави зробити висновок, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до висновку щодо застосування норми права, викладеного в п. 66 Постанови ВС від 16 березня 2020 року по справі №922/1658/19, колегія суддів судової плати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного суду дійшла висновку, що у контексті спірних земельних правовідносин положення ст. 21 Закону України «Про оренду землі» необхідно застосовувати у такий спосіб: нормами статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що розмір орендної плати визначається у договорі, а її обчислення (для сплати) здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором. Законодавчо не передбачено автоматичної зміни розміру орендної плати за договором оренди землі з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки. Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, однак індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати.

За таких обставин не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за період з 2017 по 2023 роки становив 1 %, тому сума орендної плати, визначена договором, залишається незмінною.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

Судом встановлено, що ТОВ «Райз Північ» істотно порушено договір, а саме не в повному обсязі сплачувалася орендна плата з 2021 по 2023 роки, що згідно із частиною другою статті 651 ЦК України є підставою для розірвання за рішенням суду договору оренди земельної ділянки, на чому наполягає позивачка.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

За таких обставин не узгоджується з зазначеною правовою позицією доводи представника відповідача про те, що недоплата орендної плати не є підставою для розірвання договору оренди.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами твердження позивачки про те, що орендна плата їй сплачена не в повному обсязі, а саме без урахування інфляції.

При цьому суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що орендна плата виплачувалась з урахуванням індексу інфляції в зв`язку з неврахуванням позивачкою сплачених відповідачем податків, оскільки позивачка отримала на руки орендну плату з вирахуванням податків від суми, зазначеної у договорі.

Не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позиція ВС, викладена в постанові №175/642/19 від 12.04.2023, на яку вказує представник відповідача, оскільки у цій справі відповідно до умов договору орендна плата мала індексуватися від нормативно-грошової оцінки, тоді як в даному випадку мова йде про індексацію орендної плати, що є різними за правовим змістом.

Суд вважає, що права позивачки підлягають захисту шляхом стягнення з ТОВ «Райз Північ» на користь позивачки суми невиплаченої індексації за договорами оренди землі.

Відповідно до висновку експерта №1369 від 28.01.2025 за результатами проведення судової економічної експертизи, за результатом проведеного дослідження представлених документів визначено наступне: - розрахунок орендної плати за землю з урахуванням індексації, що підлягала виплаті ОСОБА_1 у період з 01.01.2021 по 31.12.2023, на суму 36463,46 грн, який міститься у позовній заяві від 30.01.2024, документально підтверджується на суму 36187,20 грн та не підтверджується документально на суму 276,26 грн з причин, детально наведених у дослідницькій частині; - розрахунок орендної плати за землю з урахуванням індексації, що підлягала виплаті ОСОБА_1 по договору оренди землі №32/14 від 26.02.2014 у період з 01.01.2021 по 31.12.2023 на суму 34525,04 грн, який міститься у позовній заяві від 30.01.2024, документально підтверджується на суму 34263,46 грн та не підтверджується документально на суму 261,58 грн; - провести розрахунок орендної плати за землю з урахуванням індексації, що підлягала виплаті ОСОБА_1 по договору оренди землі №02/19 від 26.07.2018 у період з 01.01.2021 по 31.12.2023, не видається за можливе у зв`язку з відсутністю договору з номером 02/19 у представлених на дослідження матеріалах справи; - орендна плати за землю з урахуванням індексації, що підлягала виплаті ОСОБА_1 по наданому на дослідження договору оренди землі № б/н від 26.07.2018 у період з 01.01.2021 по 31.12.2023, визначена на суму 1923,74 грн.

Таким чином, різниця між сумою орендної плати з урахуванням індексації по двом договорам за період з 01.01.2021 по 31.12.2023, визначеної за результатом дослідження, та фактично виплаченою сумою орендної плати становить 8736,83 грн ((34263,46 грн + 1923,74 грн) 27450,37 грн).

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо того, що експерт застосував методику, яка вже втратила чинність, оскільки відповідач не заявляв клопотання про повторну експертизу, доказів того, що експерт неправильно застосував методику розрахунку, не надала. У суду відсутні підстави для сумніву у висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи у справі.

Крім того, у судовому засіданні представник відповідача погодилася із правильністю розрахунку, наведеного експертом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 виснувала, що у разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначеного умовами договору оренди землі, тобто орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України - у разі істотності порушення договору іншою стороною.

Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.

У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 910/2861/18 та від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, у яких зазначено, що для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.

Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19).

Отже, судом встановлено, що з боку відповідача здійснювалася систематична сплата орендної плати ОСОБА_1 не у повному обсязі, визначеному договором, тобто існує невиконання умов договору.

Вирішуючи питання про істотність порушення, суд враховує розмір невиплаченої орендної плати в сумі 8736,83 грн, також те, що вказана сума не сплачена за двома договорами за період з 2021 - 2023, тому суд вважає її не значною. За наведених обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, відмовивши у задоволенні вимоги про розірвання договорів та стягнувши недоплачений розмір індексації орендної плати .

Стороною відповідача було заявлено про застосування судом строків позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Положеннями ч. 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Вперше орендну плату від відповідача ТОВ «Райз Північ» позивачка отримала у червні 2021, тому з того часу мала довідатися про порушення свого права в частині недоплати індексації за 2021 рік.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.03.2020р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 22.04.2020р. №291, від 29.04.2020р. №313 та від 04.05.2020р. №332 постановлено(поміж-іншим), установити з 12.03.2020 р. по 22.05.2020 р. на усій території України карантин.

02.04.2020 Президент України підписав Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)». Закон опубліковано і він набрав законної сили.

Відповідно до п. 11 закону під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019), Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003р., №№ 40-44, ст. 356) доповнено пунктами 12-14 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Пізніше, 15.03.2022 Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності з 17.03.2022. Вказаним законом було доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Оскільки строк позовної давності заявлених позовних вимог до набрання чинності вказаних законів не сплив, тому в задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності слід відмовити.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (46,95%: вимога про розірвання договору відмовлено + вимога про стягнення індексації задоволена частково 93,9%), на підставі Глави 8 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору та витрат на проведення експертизи в сумі 5403,83 грн ((2422,40 грн + 9087,36 грн) х 46,95%).

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 15, 56, 77-82, 133, 141, 263-265, 268 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженої відповідальності «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 невиплачену індексацію за договорами оренди землі в сумі 8736,83 грн, обрахованої без вирахування податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженої відповідальності «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5403,83 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Райз Північ», адреса: Україна, Сумська область, Сумський район, с. Степанівка, вул. Заводська, 4, код ЄРДПОУ 34264631.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Наталія СОКОЛОВА