П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року м. Київ

Справа №358/396/22

Апеляційне провадження №22-ц/824/1128/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Верланова С.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Цюрпіти Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фешнмедіа» на рішення Богуславського районного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Тітова М.Б. 08 квітня 2024 року в м. Богуслав, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фешнмедіа» до ОСОБА_1 про встановлення факту розголошення конфіденційної інформації та стягнення неустойки за договором,

В С Т А Н О В И В

У червні 2022 року ТОВ «Фешнмедіа» звернулося до суду з даним позовом, в якому просило:

- встановити факт розголошення ОСОБА_1 відомостей, що віднесені ТОВ «Фешнмедіа» до конфіденційної інформації;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фешнмедіа» 285355,00 грн неустойки та судовий збір в розмірі 6761, 32 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 червня 2021 року між сторонами у справі був укладений Договір про надання послуг №929, за умовами якого відповідач зобов`язався надати позивачеві послуги, пов`язані з його діяльністю та реалізацією проєкту «Brandface», а позивач зобов`язався прийняти надані послуги та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених цим Договором. У зв`язку із необхідністю покладених на відповідача завдань та обов`язків визначених п. 1.1., 1.2. Договору № 929 відповідачем було отримано доступ до анкетних та контактних даних клієнтів позивача, з якими він повинен був підтримувати комунікацію.

08 грудня 2021 року до позивача звернулась клієнтка з усним повідомленням про звернення до неї відповідача з пропозиціями про припинення нею правовідносин з позивачем та отримання аналогічних послуг від конкуруючої організації в проєкті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4» з великими знижками.

У зв`язку із отриманою інформацією, що може містити ознаки порушення режиму комерційної таємниці та/або конфіденційної інформації позивачем, у відповідності до Наказу № 360 від 11 грудня 2021 року, було проведено службове розслідування на підприємстві. За результатами проведеного службового розслідування встановлено, що відповідачем в період чинності Договору №929, укладеного ним з позивачем, було отримано доступ до анкетних та контактних даних клієнтів позивача, які відповідно до п. 2.1.1., 2.1.2. Положення, віднесено до конфіденційної інформації та зобов`язання з нерозголошення якої ним було прийнято на себе шляхом підписання вищевказаних документів. Відповідач заволодів такою конфіденційною інформацією та розпорядився нею на власний розсуд шляхом надання комерційних пропозицій на придбання схожих або тотожних послуг, що пропонуються позивачем, за меншу вартість у конкуруючої організації «ІНФОРМАЦІЯ_4», організаційно-правову форму якої, в ході проведення службового розслідування, встановити не виявилось можливим.

Своїми умисними діями відповідач вчинив протиправні дії, що полягають у протиправному заволодінні та розголошенні конфіденційної інформації позивача, шляхом її використання на власну користь та користь третіх осіб, зокрема членів команди «ІНФОРМАЦІЯ_4» у складі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , інших осіб серед керівництва проекту встановити не виявилось можливим.

Крім того, за результатами проведеного службового розслідування встановлено, що відповідачем після припинення правовідносин з позивачем за Договором № 929, було здійснено поширення відомостей про його доходи та фінансову мотивацію, отриману ним від позивача за період дії Договору № 929, а також було поширено відомості про спірні та конфліктні ситуації, що виникли між ним, як персоналом позивача, та які відповідно до п. 2.1.4. Положення віднесено до конфіденційної інформації та зобов`язання з нерозголошення якої ним було прийнято на себе шляхом підписання відповідних документів.

Своїми умисними діями, відповідач вчинив протиправні дії, що полягають у протиправному розголошенні конфіденційної інформації, шляхом розміщення такої інформації 26 січня 2022 року на власній акаунт-сторінці ІНФОРМАЦІЯ_3 веб-ресурсу https://www.instagram.com/ та доведенні її до необмеженого кола осіб, щонайменше 134 особи, тим самим вчинив протиправні дії, що полягають у порушенні режиму комерційної таємниці та/або комерційної інформації встановленого позивачем. Після розголошення конфіденційної інформації, відповідач продовжив користуватись вказаною сторінкою в особистих цілях шляхом розміщення на ній публікацій з зображеннями, в тому числі із власними фотознімками.

За результатами проведеного службового розслідування дії відповідача було визнано протиправними та вирішено за вчинені правопорушення, стягнути з нього неустойку передбачену п. 7.2. Договору № 929 від 02 червня 2021 року в розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США, в національній грошовій одиниці України - гривні, за курсом встановленим НБУ на дату направлення вимоги. Проте відповідач не здійснив виплату неустойки, а тому позивач звернувся до суду з вказаними вимогами до суду.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 08 квітня 2024 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фешнмедіа» до ОСОБА_1 про встановлення факту розголошення конфіденційної інформації та стягнення неустойки за договором - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що стороною позивача в судовому засіданні не доведено факт розголошення відповідачем відомостей, що віднесені ТОВ «Фешнмедіа» до конфіденційної інформації. Також суд першої інстанції погодився із твердженням відповідача про те, що він не підписував Договір про надання послуг № 929 від 02 червня 2021 року між ТОВ «Фешнмедіа» та ОСОБА_1 , у зв`язку з чим дійшов висновку про більшу вірогідність факту саме не вчинення (укладання) Договору про надання послуг № 929 від 02 червня 2021 року між ТОВ «Фешнмедіа» та ОСОБА_1 , ніж того факту, що такий правочин сторонами вчинявся.

Не погодилось із зазначеним судовим рішенням ТОВ «Фешнмедіа», представником товариства подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Представник вказує на те, що позивачем на підтвердження факту порушення відповідачем режиму комерційної таємниці та/або конфіденційної інформації було зібрано та подано до суду наступні докази: акт службового розслідування та письмові пояснення осіб, які володіють відомостями про предмет пред`явленого позову (письмові докази); електронні докази. Оцінюючи письмові докази (письмові пояснення осіб), суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані пояснення, у відповідності до ст. 76 ЦПК України, слід віднести до такого засобу доказування як показання свідків та, з огляду на недопустимість вказаного доказу, відхилити їх. Однак такі висновки суду є безпідставними, оскільки письмові пояснення згідно ст. 76 ЦПК України є письмовими доказами, до яких застосовуються абсолютно інші критерії допустимості, регламентовані зокрема ст. 95, 96 ЦПК України, в той час як критерії допустимості показань свідків, як засобу доказування, визначені ст.ст. 90-94 ЦПК України. Матеріали справи не містять жодних допустимих і достовірних даних про те, що такі письмові пояснення одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, ототожнення судом першої інстанції письмового доказу з показаннями свідків є помилковим, а тому і відхилення судом першої інстанції письмових пояснень, як належного і допустимого письмового доказу, що містить інформацію про предмет доказування, з підстав його невідповідності критеріям допустимості, що висуваються до пояснень свідків є безпідставним та має наслідком неправильне вирішення справи по суті.

Судом першої інстанції жодних мотивів чи підстав відхилення такого письмового доказу, як акт службового розслідування не наведено взагалі, а тому слід дійти висновку про безпідставність такого відхилення.

Представник позивача також вказує на те, що ними були подані електронні докази, а саме: фотографії-скріншоти веб-сторінки відповідача в соціальній мережі Instagram, відеозаписи її огляду, разом з протоколами огляду, а також відеозаписи листування в соціальній мережі Telegram. Суд першої інстанції відхилив вказані докази, вказавши на відсутність посвідчення електронних доказів кваліфікованим електронним підписом та відсутність оригіналів таких електронних доказів для огляду. Однак з вказаними підставами відхилення електронних доказів представник позивача не погоджується, та вказує на те, що відсутність кваліфікованого електронного підпису не зумовлює недостовірність певних даних в електронній формі, й відповідно, недостовірність електронного доказу. Вирішення питання достовірності такого доказу має відбуватися на загальних засадах, визначених ЦПК, і відповідно до стандарту доказування «баланс ймовірностей». Невикористання електронного підпису особами, які створили електронний доказ (лист, повідомлення, файл, аудиозапис, інші дані), не є підставою для визнання такого доказу недопустимим, якщо інше не встановлено законом. Аналогічні висновки містяться у Постановах Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 923/1379/20, від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20, від 23 вересня 2021 року у справі №910/17662/19.

Зазначає, що висновки суду щодо недоведеності підстав для стягнення неустойки за договором є такими що не відповідають обставинам справи, та порушують норми матеріального права, оскільки судом першої інстанції не було застосовано ст. 614 ЦК України, яка підлягала застосуванню, та як наслідок не застосовано ст. 526, 610, 611, 629 ЦК України та відповідні положення умов договору, що відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Представник позивача також вказує на те, що висновок суду першої інстанції щодо недоведеності обставин підписання відповідачем Договору про надання послуг № 929 від 02 червня 2021 року є не просто помилковим і таким, що не відповідає обставинам справи, а ірраціональним. Зазначає, що усні заперечення автентичності документа висловлені відповідачем суд першої інстанції вважав достатнім мотивом для відхилення такого доказу як Договір про надання послуг № 929 від 02 червня 2021 року, тим самим дійшов висновку, що правовідносини між сторонами спору взагалі не існували, і вказаний висновок, суд першої інстанції сформулював з урахуванням того, що відповідачем не заперечувався факт вчинення правочину (укладення Договору про надання послуг № 929 від 02 червня 2021 року), а заперечувався факт автентичності документа, що це «саме той примірник, який він підписував». Наведені мотиви відмови в задоволенні позовних вимог «у повному обсязі» є незакономірними, безпідставними, такими що не відповідають обставинам справи.

На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Котенко Ю.Ю. підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просила про задоволення заявлених ними вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином, причини неявки суду не повідомив. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що позивач ТОВ «Фешнмедіа» є юридичною особою, зареєстрованою з 07 листопада 2019 року, вид діяльності: освіта у сфері культури та інші види освіти, оптова торгівля косметичними товарами, одягом, взуття та іншими товарами, діяльність посередників у торгівлі, діяльність у сфері фотографії, рекламні агентства та інше /т.1 а.с.14-21/.

Наказом ТОВ «Фешнмедіа» № 263 від 01 січня 2021 року затверджено Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію ТОВ «Фешнмедіа» /т.1 а.с.22/.

Згідно з п. 1.4. цього Положення воно є обов`язковим і розповсюджується на всіх осіб, які отримали доступ до конфіденційної інформації Товариства.

У п. 1.5. наведені визнання, згідно з якими:

Комерційна таємниця - інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупності її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить, у зв`язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих Товариство, та Товариство законно контролює цю інформацію. Комерційною таємницею можуть бути відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці.

Конфіденційна інформація - це відомості, які знаходяться у володінні, користуванні або розпорядженні Товариства і поширюються за її рішенням (згодою) відповідно до передбачених в цьому Положенні, а також у інших випадках, визначених законодавством. Конфіденційність інформації - властивість інформації бути захищеною від несанкціонованого ознайомлення.

Розголошення інформації, що становить комерційну таємницю та/або конфіденційну інформацію - дія або бездіяльність особи, якій такі відомості були довірені або стали відомі в силу виконання покладених на неї обов`язків, у результаті яких інформація, що становить комерційну та/або конфіденційну інформацію, у будь-якій можливій формі (усній, письмові, іншій формі, у томі числі з використанням технічних засобів, електронних носіїв або посередництвом хмарних сервісів збереження інформації) стає відомою третім особам без згоди Товариства або використовується такою особо всупереч трудовому або цивільно-правовому договору без згоди Товариства у власних інтересах або інтересах третіх осіб.

До відомостей, що становлять конфіденційну інформацію Товариства у п.2.1. віднесено, зокрема, будь-які відомості про партнерів, спонсорів та клієнтів Товариства, персональні дані та будь-яка інша інформація про особу, отримана Товариством від клієнта, партнера спонсора, персоналу під час ведення господарської діяльності, відомості про спірні, конфлікті ситуації та судові процеси з клієнтами, постачальниками, партнерами, персоналом та спонсорами.

До комерційної таємниці у п.2.2. віднесено, зокрема, відомості стосовно клієнтів, партнерів та персонал Товариства, зміст та характер договорів, однією із сторін у яких виступає Товариство.

У п.5.2. Положення вказано, що з метою збереження конфіденційності інформації з обмеженим доступом особа, яка відповідно до покладених на неї зобов`язань, має доступ до неї зобов`язана, зокрема:

- взяти на себе письмове зобов`язання про нерозголошення інформації, що становить комерційну та/або конфіденційну інформацію (п.5.2.1.);

- не розголошувати інформацію, що становить комерційну та/або конфіденційну інформацію, власником або користувачем якої є Товариство усно, письмово, шляхом демонстрації чи передавання будь-якій особі відповідних документів, креслень, замальовок, макетів, копій, інших предметів, електронних повідомлень (п.5.2.3);

- не використовувати інформацію, що становить комерційну та/або конфіденційну інформацію, отриману в результаті професійних та ділових стосунків, на власну користь чи на користь третіх осіб (п.5.2.5);

- не розголошувати інформацію, що становить комерційну та/або конфіденційну інформацію, власником або користувачем якої є Товариство, протягом всього періоду чинності ділових відносин та протягом 10 (десяти) років з дня припинення дії договору чи трудового контракту (п.5.2.10).

Пунктом 5.2.11 визначено, що у випадку несанкціонованого розголошення інформації, що становить комерційну та/або конфіденційну інформацію, власником або користувачем якої є Товариство сплатити на користь останнього штраф, розмір якого індивідуально визначений умовами договору або трудового контракту укладеного з такою особою. Підставою для сплати такого штрафу є вимога Товариства направлена на адресу особи поштовим зв`язком за адресою її проживання /т.1 а.с.23-28/.

02 червня 2021 року між ТОВ «Фешнмедіа» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання послуг № 929. За умовами цього договору ОСОБА_1 зобов`язався надавати послуги, пов`язані з діяльністю ТОВ «Фешнмедіа» і реалізацію комплексних заходів з надання послуг відповідно до п.1.2. цього Договору, далі іменується «Бізнес асистент», а ТОВ «Феншнмедіа» зобов`язалось прийняти надані послуги та оплатити їх в порядку і на умовах визначених цим Договором.

У п.1.2. Договору ОСОБА_1 зобов`язався надавати послуги щодо веденняTelegram-чатів, здійснювати комунікацію, підтримку, допомогу, контроль відвідувань учасників та учасниць проєкту, займатись організацією бізнес-проєктів та інше.

Серед прав та обов`язків ОСОБА_1 п.3.4. визначено дотримуватися вимог щодо конфіденційності, передбачених розділом 6 цього Договору, які також діють протягом 5 років з моменту розірвання договору.

В Розділі 6 «Конфіденційність» вказано, що виконавець ( ОСОБА_1 ) відповідно до цього Договору зобов`язується суворо дотримуватися вимог повної конфіденційності інформації та здійснювати всі можливі заходи для запобігання розголошенню такої інформації з моменту підписання даного Договору.

У п.6.2. до конфіденційної віднесена, зокрема, будь-якого роду інформація, яка стала відома виконавцю ( ОСОБА_1 ) з моменту підписання договору, відомості, що стосуються винагороди за надані послуги, відомості про учасників, співробітників, ділових партнерів, а також осіб, які пов`язані з діяльністю ТОВ «Фешнмедіа» та інше.

Згідно з пунктом 7.2. за розголошення конфіденційної інформації відповідно до розділу 6 цього Договору виконавець ( ОСОБА_1 ) сплачує штраф в розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США.

Строк дії договору визначений у п. 9.1 до 30 червня 2022 року /т.1 а.с.37-39/.

Також 02 червня 2021 року ОСОБА_1 була написана розписка, в якій він зобов`язався дотримуватись умов повної конфіденційності щодо інформації отриманої в процесі проходження випробовуваного терміну. В разі недотримання умов повної конфіденційності ОСОБА_1 вказав, що повідомлений про те, що буде нести відповідальність відповідно до вимог чинного законодавства /т.1 а.с.40, т.2 а.с.51-53/.

Сторонами ТОВ «Фешнмедіа» та ОСОБА_1 підписаний і Регламент співпраці, в п. 3.2. якого також визначений обов`язок не порушувати умови конфіденційності /т.1 а.с.41,т.2 а.с.54/.

Згідно з розпискою від 18 серпня 2021 року ОСОБА_1 ознайомився з Положенням про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію ТОВ «Фешнмедіа», зобов`язався виконувати правила та вимоги ТОВ «Фешнмедіа» щодо захисту конфіденційної інформації і комерційної таємниці, вказав, що попереджений про відповідальність, а також зобов`язався протягом 10 років з моменту звільнення не розкривати третім особам конфіденційну інформацію або відомості, що становлять комерційну таємницю, які стали йому відомі під час виконання обов`язків /т.1 а.с.42/.

Матеріали справи містять копії звернень у письмові формі до директора ТОВ «Фешнмедіа» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в яких доводиться до відома про здійснену ОСОБА_1 пропозицію про участь у фотосесії іншого проєкту «ІНФОРМАЦІЯ_4». А також звернення ОСОБА_11 про збільшення їй заробітної плати у зв`язку з публікацією здійсненою ОСОБА_1 , яка свідчить проте, що за однакову роботу проводилась різна оплата /т.1 а.с.43-48,55/.

Також в матеріалах справи наявна публікація з мережі Інтернет щодо проєкту «ІНФОРМАЦІЯ_4» /т.1 а.с.49-50/.

З роздруківки акаунт-сторінки ІНФОРМАЦІЯ_3 веб-ресурсу https://www.instagram.com/вбачається наявність публікації під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зміст якої свідчить про те, що повідомляється про конфлікт з компанією, звільнення без виплати заробітної плати, при цьому публікуються скріншоти переписки та бухгалтерська документація щодо заробітної плати ОСОБА_1 в період часу з 02 червня 2021 року по листопад 2021 року. Також наявна роздруківка змісту всієї акаунт-сторінки ІНФОРМАЦІЯ_3 веб-ресурсу https://www.instagram.com//т.1 а.с.51-54,63-66/.

27 січня 2022 року та 28 січня 2022 року адвокатом Котенко Ю.Ю. складені протоколи огляду акаунт-сторінки ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з якими нею встановлено, що публікація була розміщена 26 січня 2022 року близько 21.00 годин та наведено повний текст публікації та опис зображень /т.1 а.с.56-59/.

До матеріалів справи також долучений CD-диск, який оглянутий апеляційним судом в судовому засіданні, на якому містять файли з відеозаписами акаунт-сторінки ІНФОРМАЦІЯ_3 веб-ресурсу https://www.instagram.com/, а також переписки в Telegram-чаті.

Наказом ТОВ «Фешнмедіа» №360 від 11 грудня 2021 року було визначено провести службове розслідування фактів розголошення комерційної таємниці та/або конфіденційної інформації Товариства ОСОБА_1 /т.1 а.с.29/.

В листі від 28 січня 2022 року ТОВ «Фешнмедіа» запропонувала ОСОБА_1 надати письмові пояснення з приводу виявлених обставин /т.1 а.с.61-62/.

В Акті службового розслідування, складеного директором ТОВ «Фешнмедіа» Р. Микитка та адвокатом Ю. Котенко 10 лютого 2022 року встановлено, що ОСОБА_1 були вчинені дії щодо привласнення персональних даних та контактних даних клієнтів ТОВ «Фешнмедіа» та використання їх всупереч інтересам Товариства (обернення на власну користь та користь третіх осіб). Наслідками цих дій визначено масовий відтік, втрата ТОВ «Фешнмедіа» фінансових прибутків, завдання шкоди діловій репутації Товариства. Вказано про встановлений причинно-наслідковий зв'язок між діями та наслідками.

Також в акті встановлено, що ОСОБА_1 були вчинені дії щодо доведення до необмеженого кола осіб, шляхом опублікування в соціальній мережі, відомостей про доходи отримані ним від ТОВ «Фешнмедіа» за період чинності Договору № 929, склад таких доходів та їх розмір, а також опублікування відомостей про спірні та конфліктні ситуації, що трапились між ОСОБА_1 та ТОВ «Фешнмедіа». Наслідками цих дій визначено появу негативних настроїв у членів колективу, погіршення ставлення колективу до керівництва, збільшення строків та погіршення якості виконання завдань персоналом, збільшення витрат на мотивацію персоналу за укладеними договорами, збільшення витрат на проведення заходів Team-buildingнаправлених на відновлення довіри колективу до Товариства. Вказано про встановлений причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками.

Таким чином комісія встановила, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив протиправні дії, що порушують режим комерційної таємниці та конфіденційної інформації і тягнуть за собою настання цивільно-правової відповідальності, передбаченої п.7.2. договору №929, а також містять ознаки складу злочину передбаченого ст.231 КК України.

Комісією запропоновано стягнути з ОСОБА_1 неустойку згідно з п.7.2. Договору № 929 від 02 червня 2021 року в розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США. Стягнення неустойки здійснювати в національній грошовій одиниці України - гривні, за курсом встановленим НБУ на дату направлення вимоги. Вимогу про сплату штрафу направити ОСОБА_1 у строк до 08 лютого 2022 року. У випадку несплати ОСОБА_1 штрафу в добровільному порядку, звернутись з відповідним позовом до суду за встановленими правилами підсудності. Повідомити правоохоронні органи про вчинення ОСОБА_1 дій, що містять ознаки складу кримінального правопорушення за ст. 231 КК України /т.1 а.с.31-36/.

Наказом ТОВ «Фешнмедіа» № 027 від 10 лютого 2022 року затверджені результати службового розслідування на підприємстві та наказано стягнути з ОСОБА_1 неустойку згідно з п.7.2. Договору № 929 від 02 червня 2021 року в розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США. Стягнення неустойки здійснювати в національній грошовій одиниці України - гривні, за курсом встановленим НБУ на дату направлення вимоги. Вимогу про сплату штрафу направити ОСОБА_1 у строк до 08 лютого 2022 року. У випадку несплати ОСОБА_1 штрафу в добровільному порядку, звернутись з відповідним позовом до суду за встановленими правилами підсудності. Повідомити правоохоронні органи про вчинення ОСОБА_1 дій, що містять ознаки складу кримінального правопорушення за ст. 231 КК України /т.1 а.с.30/.

В листі від 15 лютого 2022 року ТОВ «Фешнмедіа» висунуло вимогу ОСОБА_1 про сплату неустойку згідно з п.7.2. Договору № 929 від 02 червня 2021 року в розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США, в національній грошовій одиниці України - гривні, за курсом встановленим НБУ на дату направлення вимоги /т.1 а.с.68-70/.

В матеріалах справи наявні викладені у письмовій формі ОСОБА_1 відповіді на запитання, в яких він визнає належність йому номеру телефону НОМЕР_1 та акаунту у мобільному додатку Telegram, проте заперечує щодо інформації наведеної у знімках екрану, мотивуючи тим, що вони можуть бути сфабрикованими. Заперечує обставини розповсюдження контактів клієнтів та пропонування їм припини відносини з ТОВ «Фешнмедіа». Вказує, що акаунт-сторінка ІНФОРМАЦІЯ_3 веб-ресурсу https://www.instagram.com/дійсно йому належить, фото розміщені на ній є його світлинами, розміщеними ним особисто. Проте 26 січня 2022року невідомими зловмисниками було зламано його сторінку та від його імені опубліковано зазначений позивачем пост, а він не мав доступу до неї. Крім цього відповідач вказував на неналежність наданих позивачем доказів /т.1 а.с.135-138/.

В силу п.6 ч.1 ст.3 ЦК справедливість, добросовісність та розумність є загальними засадами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Згідно з ч. 1 ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Відповідно до ст.200 ЦК України . Інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом.

Положеннями ст. 505 ЦК України визначено поняття комерційної таємниці. Комерційною таємницею є інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупності її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить, у зв`язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих особою, яка законно контролює цю інформацію. Комерційною таємницею можуть бути відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці.

Поняття конфіденційної інформації наведно у ч.2 ст. 21 Закону України «Про інформацію». Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом.

В силу положень ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (ч.1 ст.628 ЦК України)

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В порядку визначеному ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з положеннями ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу).

Положеннями ч.ч.1,2 ст.551ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Положення ч.3 ст. 551 ЦК України визначають, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У постанові від 22 жовтня 2024 року у справі № 910/6224/19 Верховний Суд вказав на те, що комерційна таємниця включає в себе тільки відомості та інформацію, які, в цілому чи певній формі та сукупності її складових, не є легкодоступними для певних категорій осіб. Комерційну цінність такої інформації становить те, що її використання надає володільцю інформації певні економічні переваги. Зобов`язання з дотримання конфіденційності можуть встановлюватись в чітко оформлюваних домовленостей і такі зобов`язання є справедливими з міркувань добросовісності в аспектах розуміння здійснення господарської діяльності в економічній конкуренції.

Також, в силу статей 36, 162 ГК України, комерційною таємницею є відомості, пов`язані з виробництвом, технологічною інформацією, управлінням, фінансовою та іншою діяльністю суб`єкта господарювання, розголошення яких може завдати шкоди його інтересам. Склад і обсяг відомостей, що становлять комерційну таємницю, спосіб їх захисту визначаються суб`єктом господарювання відповідно до закону. Суб`єкт господарювання, який є власником технічної, організаційної або іншої комерційної інформації, має право на захист від незаконного використання цієї інформації третіми особами за умов, що ця інформація має комерційну цінність у зв`язку з тим, що вона невідома третім особам і до неї немає вільного доступу інших осіб на законних підставах, а власник інформації вживає належних заходів до охорони її конфіденційності.

Склад та обсяг відомостей, що становлять комерційну таємницю, порядок їх захисту визначаються самостійно її власником або керівником підприємства з дотриманням чинного законодавства. Підприємство має право розпоряджатися такою інформацією на власний розсуд і здійснювати щодо неї будь-які законні дії, не порушуючи при цьому права третіх осіб.

За змістом ч.3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У ч.2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями ст.100 ЦПК України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У постанові від 03 серпня 2022 року у cправі № 910/5408/21 Верховний Суд вказав на те, що електронні докази повинні оцінюватися так само, як і інші види доказів, зокрема, щодо їх прийнятності, автентичності, точності та цілісності. Обробка електронних доказів не повинна бути невигідною для сторін або надавати несправедливу вигоду одній із них. В межах, прийнятних відповідно до національного законодавства та на розсуд суду електронні дані повинні прийматися як автентичний доказ, допоки інша сторона не наведе відповідні обґрунтовані доводи на спростування цього. Достовірність електронних доказів презюмується до тих пір, поки немає розумних сумнівів у протилежному.

У цій справі Верховний Суд вважав передчасними висновки суду апеляційної інстанції про те, що надані позивачем докази не відповідають вимогам статей 76-79 ГПК за відсутності електронного цифрового підпису уповноваженої особи.

У справі № 344/14321/23 у постанові від 18 лютого 2025 року Верховний Суд вказав на те, що відповідні висновки щодо належності та допустимості електронного доказу в паперовій копії, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права у подібних правовідносинах.

При цьому Верховний Суд здійснив посилання на наявну судову практику.

У справі № 916/3027/21 за позовом про стягнення передоплати за договором поставки Велика Палата Верховного Суду виснувала, що подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст.

У справі № 753/10840/19 Верховний Суд зазначив, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

У справі № 914/1003/21 Верховний Суд зазначив, що на відміну від електронного документа, електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Таким чином, повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою, є електронним доказом.

З наведених обставин справи вбачається, що Наказом ТОВ «Фешнмедіа» №263 від 01 січня 2021 року затверджено Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію ТОВ «Фешнмедіа», яке є обов`язковим і розповсюджується на всіх осіб, які отримали доступ до конфіденційної інформації Товариства.

До відомостей, що становлять конфіденційну інформацію позивача віднесено, зокрема, будь-які відомості про клієнтів, персоналу, відомості про спірні, конфлікті ситуації з клієнтами, персоналом.

До комерційної таємниці віднесено, зокрема, відомості стосовно клієнтів та персонал Товариства, зміст та характер договорів, однією із сторін у яких виступає Товариство.

02 червня 2021 року між сторонами у справі був укладений договір про надання послуг № 929 строком до 30 червня 2022 року.

Серед прав та обов`язків відповідача визначено дотримуватися вимог щодо конфіденційності, передбачених розділом 6 цього Договору, які також діють протягом 5 років з моменту розірвання договору.

У п.6.2. до конфіденційної віднесена, зокрема, будь-якого роду інформація, яка стала відома відповідачу з моменту підписання договору, відомості, що стосуються винагороди за надані послуги, відомості про учасників, співробітників, ділових партнерів, а також осіб, які пов`язані з діяльністю ТОВ «Фешнмедіа» та інше.

Відповідач не заперечував обставини укладення цього договору, а також обставин щодо його виконання.

Посилання суду першої інстанції на те, що під час судового розгляду справи при огляді оригіналу Договору про надання послуг № 929 від 02 червня 2021 року, відповідач заперечив наявність у цьому договорі його підпису та пояснив, що цей договір він не підписував, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки для встановлення обставин належності підпису особі від імені якої він здійснений потребуються спеціальні знання та проведення відповідного дослідження, а саме почеркознавчої експертизи. Матеріали справи не містять такого доказу, стороною відповідача такий доказ суду представлений не був і не було заявлено відповідного клопотання. Таким чином Договір про надання послуг № 929 від 02 червня 2021 року, слід вважати укладеним між сторонами у справі, і правомірним, в силу дії презумпції правомірності правочину, визначеної положеннями ст.204 ЦК України.

В той же час, суд першої інстанції вказав на те, що при огляді заяви від 02 червня 2021 року, в якій відповідач зобов`язувався дотримуватись умов конфіденційності, регламенту співпраці з ТОВ «Фешнмедіа», додатку до Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, відповідач пояснив, що на даних документах підписи схожі на його підпис. Таким чином відповідачем визнані обставини підписання вказаних документів і, відповідно, прийняття на себе зобов`язань щодо нерозголошення комерційної таємниці та конфіденційної інформації позивача, як то визначено у п.5.2.1 Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію.

Зобов`язання з дотримання конфіденційності можуть встановлюватись в чітко оформлюваних домовленостей і такі зобов`язання є справедливими з міркувань добросовісності в аспектах розуміння здійснення господарської діяльності в економічній конкуренції. А тому апеляційний суд приходить до висновку, що між сторонами досягнуто домовленості щодо зобов`язань нерозголошення комерційної таємниці та конфіденційної інформації позивача.

Однією з підстав позову позивачем визначено розголошення відповідачем комерційної таємниці, а саме розголошення даних клієнтів позивача третім особам.

Виходячи із визначення наведеного в ЦК України, комерційною таємницею можуть бути відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру. А отже чинне законодавство не містить вичерпного переліку видів інформації, яка може бути віднесена до комерційної таємниці. Враховуючи зазначення в нормі закону про відомості організаційного характеру та визначену у законодавстві можливість самостійно визначати склад і обсяг відомостей, що становлять комерційну таємницю, порядок їх захисту, можна погодитись з твердження сторони позивача, що дані клієнтів становлять комерційну таємницю.

Позивач в підтвердження вказаних тверджень, посилається на Telegram-чати, де перелік учасників є схожим. Разом з тим з оглянутого апеляційним судом CD-диску, де міститься зображення цих чатів не вбачається обставин розголошення відповідачем інформації про клієнтів позивача третім особам, а участь одних і тих самих осіб в різних чатах не є тому підтвердженням.

Також позивач вказує на письмові звернення клієнтів. В ході розгляду справи вказані особи не були допитані в якості свідків.

Слід погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що ці письмові пояснення не є показами свідків, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.76 ЦПК України лише показання свідків в судовому засіданні, які попереджаються про кримінальну відповідальність по ст.ст. 384, 385 КК України, можуть враховуватись як докази.

Позивач в доводах апеляційної скарги фактично погоджується з цим висновком суду, проте вказує на те, що ці письмові пояснення мали бути прийняті в якості письмового доказу. Проте з тексту цих письмових звернень вбачається, що доводиться до відома інформація про здійснену відповідачем пропозицію про участь у фотосесії іншого проєкту, а не про розголошення інформації третім особам. До того ж не вбачається можливим достеменно встановити осіб, що їх написали, чи є вони клієнтами позивача, а також дату вчинення відповідної дії. А отже вказані письмові пояснення не можуть бути прийняті до уваги суду в якості належних та допустимих доказів щодо розголошення відповідачем інформації про клієнтів позивача. Інших даних матеріали справи не містять. У зв`язку з цим посилання позивача на здійснення відповідачем розголошення інформації про клієнтів позивача третім особам слід визнати недоведеною стороною позивача, а відповідні доводи апеляційної скарги такими, що не знайшли свого підтвердження.

Іншою підставою позову позивачем визначено розголошення відповідачем конфіденційної інформації шляхом опублікування в соціальній мережі, відомостей про доходи отримані ним від ТОВ «Фешнмедіа» за період чинності Договору № 929, склад таких доходів та їх розмір, а також опублікування відомостей про спірні та конфліктні ситуації, що трапились між сторонами у справі.

Суд першої інстанції розглядаючи вказані вимоги послався на неналежність доказів поданих на їх підтвердження, а саме вказав на, що скріншоти із соціальної мережі Instagram, на які посилається сторона позивача, не являються достовірними доказами, оскільки ця соціальна мереже перебуває у відкритому доступі, у ній може зареєструватися будь-яка людина під будь-яким іменем, тому перевірити інформацію про те, що саме відповідач вів сторінку, скріншоти якої додані до матеріалів справи- неможливо, тому ці скріншоти є недопустимим та неналежним доказом.

Проте погодитись з вказаним висновком суду колегія суддів апеляційного суду не вважає за можливе, оскільки в ході розгляду справи відповідач визнав належність йому акаунт-сторінки ІНФОРМАЦІЯ_3 веб-ресурсу https://www.instagram.com/, вказав, що фото розміщені на ній є його світлинами, розміщеними ним особисто.

Проте твердження відповідача, що 26 січня 2022 року невідомими зловмисниками було зламано його сторінку та від його імені опубліковано зазначений позивачем пост, а він не мав доступу до неї не підтверджено жодним чином, а тому ці посилання слід оцінити критично, оскільки у цьому пості було здійснено публікацію не просто інформації, а і публікацію бухгалтерської документації щодо заробітку відповідача у період дії договору з позивачем, а саме з 02 червня 2021 року по листопад 2021 року, тобто інформації, яка могла бути відома і доступна виключно позивачу і відповідачу. До того ж відповідачем були опубліковані скріншоти переписки та наведена інформація про конфліктні відносини з позивачем. Проте у п.6.2. до конфіденційної віднесено, зокрема, інформацію, яка стосується винагороди за надані послуги, а в п. 2.1. Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію до такої інформації віднесено також відомості про спірні, конфлікті ситуації з персоналом.

Виходячи із визначення наведеного у вказаному Положенні розголошенням інформації, що становить комерційну таємницю та/або конфіденційну інформацію є дія особи, у результаті якої інформація, що становить комерційну та/або конфіденційну інформацію, у будь-якій можливій формі (усній, письмові, іншій формі, у томі числі з використанням технічних засобів, електронних носіїв або посередництвом хмарних сервісів збереження інформації) стає відомою третім особам без згоди Товариства. Таким чином здійснення публікації в соціальній мережі слід вважати розголошенням інформації, а характер цієї інформації дає можливість віднести її до конфіденційної інформації.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільні правовідносини ґрунтуються на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість (подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 листопада 2021 року у справі №910/8482/18, від 04 серпня 2021 року у справі №185/446/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №450/2286/16-ц та інших).

При укладенні договору з відповідачем позивач розумно покладався на виконання вказаних умов договору, проте відповідач не дотримався умов укладеного договору та здійснив розголошення інформації, яка підпадає під визначені позивачем критерії конфіденційної інформації. Проте вимога позивача встановити факт розголошення відповідачем відомостей, що віднесені позивачем до конфіденційної інформації не підлягає до задоволення, оскільки встановлення такого факту не тягне за собою правових наслідків, не є способом відновлення порушеного права.

У пункті 7.2. Договору сторонами у справі було визначено, що за розголошення конфіденційної інформації відповідно до розділу 6 цього Договору виконавець ( ОСОБА_1 ) сплачує штраф в розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США.

Разом з тим з урахування характеру інформації, що була розголошена відповідачем, а також враховуючи, що не всі доводи позивача знайшли своє підтвердження, враховуючи принципи розумності і справедливості та керуючись положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України, колегія суддів вважає за доцільне зменшити розмір штрафу передбаченого п.7.2 договору до суми 20000 (двадцять тисяч) гривень, а в інший частині заявлені позовні вимоги залишити без задоволення.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє підтвердження частково.

Вказане вище не було враховано судом першої інстанції у зв`язку з чим судом допущено неповне з`ясування обставин справи, що призвело до порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, що дає підстави апеляційному суду для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи наявні підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та позовних вимог, в порядку ст.141 ЦПК України, позивачу підлягають до компенсації понесені ними судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1196,08 грн, за рахунок відповідача, що є пропорційним до задоволених вимог. Про інші судові витрати стороною позивача заявлено не було.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фешнмедіа»- задовольнити частково.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 08 квітня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фешнмедіа» до ОСОБА_1 про встановлення факту розголошення конфіденційної інформації та стягнення неустойки за договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фешнмедіа» 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок неустойки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фешнмедіа» судовий збір в розмірі 1196,08 грн.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фешнмедіа» (01023, м. Київ, пл. Спортивна, 1А, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: С.М. Верланов

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 24 березня 2024 року.