КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року

справа № 201/16916/17

провадження № 22-ц/824/1006/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії судців судової палати з розгляду цивільних справ; судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Правдивець Ю.О.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»

відповідач - ОСОБА_1

третя особа: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - - ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2023року, постановлене під головуванням судді Немировської О.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2017 року судом отримано цивільний позов ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів (т.с. 1, а.с. 2 - 16).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, між ним та відповідачем 01.06.2012 було укладено Кредитний договір № 50002064, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачеві кредит у сумі 468 066 грн. 37 коп., що еквівалентно 57 857,40 доларів США на дату укладення договору строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки «Porsche» модель «Cayenne», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3 598 куб.см, рік випуску 2012, а відповідач зобов`язався повернути позивачу кредит в повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору. Оскільки відповідач допустив порушення умов договору, позивач просив стягнути заборгованість за щомісячними платежами з грудня 2014 року, січень та лютий 2015 року, а також стягнути достроково залишок тіла кредиту в сумі 794 330 грн. 42 коп., яка була визначена як еквівалент залишку тіла кредиту в сумі 30 551, 17 дол. США, визначену за курсом ПАТ «Креді Агріколь Банк» - 26 грн. за 1 дол. США. Також позивач просив стягнути неустойку, штраф в сумі 93 613 грн. 27 коп., штраф за порушення вимог п. 5.5. Кредитного Договору, штраф за порушення вимог п. 8.3 Договору, загалом штрафні санкції в сумі 166 588 грн. 63 коп., пеню, інфляційні втрати, 3% річних та збитки.

В заяві про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог від 05.11.2019 позивач просив стягнути залишок основної заборгованості 794 330 грн. 42 коп., прострочену заборгованість - 60 296 грн. 65 коп., збитки - 110 191 грн. 80 коп., страхові платежі - 109 020 грн. 29 коп., неустойку - 93 613 грн. 27 коп., штраф - 70 209 грн. 95 коп., 3% річних, інфляційні втрати, витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором від 01 червня 2012 року № 50002064 у розмірі 1 495 283,17 грн, яка складається із:

- заборгованості за щомісячними платежами з повернення кредиту за період із грудня 2014 року по лютий 2015 року на загальну суму 54 282,15 грн;

- тіла кредиту, яка підлягає поверненню, в розмірі 822 468,05 грн;

- процентів за користування кредитом за період із 01 березня 2015 року по 02 листопада 2017 року у розмірі 221 202,78 грн;

- компенсації витрат на страхування предмета застави в розмірі 109 020,42 грн;

- штрафу в розмірі 166 588,63 грн;

- пені у розмірі 15 049,73 грн;

- 3 % річних у розмірі 69 275,84 грн;

- інфляційних втрат у розмірі 37 395,57 грн.

Звернуто стягнення на предмет застави - транспортний засіб «Porsche», модель «Cayenne», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3 598 куб. см, рік випуску - 2012 року, відповідно до умов договору застави транспортного засобу від 06 червня 2012 року № 50002064, шляхом його реалізації на торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судові витрати в розмірі 22 429,25 грн.

У решті позову відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення. Заочне судове рішення від 26 вересня 2018 року скасовано.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року за заявою ОСОБА_1 справу передано за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2023 року позов ТОВ « Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ « Порше Мобіліті» грошові кошти у розмірі 1 994 059,29 грн та 118 755,89 грн у відшкодування судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовлено.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено.

Ухвалено додаткове судове рішення, яким стягнуто з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 44 866,33 грн.

Постановою Верховного Суду від 17 квітня 2024 року касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на постанову Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року задоволено частково.

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року задоволено.

Постанову Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просить рішення суду від 09 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно відхиленні всі доводи, викладені у відзиві на позов та додаткові пояснення. Зазначає, що позивач не подав до суду належних та допустимих доказів існування боргу та розміру заборгованості. Виходячи, з концепції негативного доказу відповідач не зобов`язаний доводити відповідні обставини. Звертає увагу, що позовні вимоги щодо стягнення відсотків за кредитним договором та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договорим є необґрунтованими, адже право позивача нараховувати проценти та пеню за кредитним договором припинилося зі спливом строку кредитування. За усіма позовними вимогами пропущений строк позовної давності. Кредитор, який сам визначив заборгованість у національній грошовій одиниці, не має права на стягнення курсової різниці.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 не навів контр розрахунку щодо заявлених сум до стягнення, жодного розрахунку, який би спростував заявлені суми у апеляційній скарзі наведено не було. Більше того, з матеріалів апеляційної скарги вбачається, що відповідач не спростовує зокрема свої зобов`язання по кредиту, відшкодування страхових платежів, а також штрафів. тим самим не спростовуючи наявну відповідну заборгованість.

В судовому засіданні представники відповідача апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яку останній не погасив. Надавши оцінку поданим позивачем доказам, судом першої інстанції визначено загальний розмір заборгованості, яку слід стягнути на користь товариства з ОСОБА_1 (основна сума заборгованості, збитки, витрати на страхування предмету застави, штраф, 3 % річних та інфляційні втрати). При цьому районний суд указав, що відповідачем не спростовано факт порушення ним кредитних зобов`язань та наявності у нього кредитної заборгованості.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01.06.2012 року між сторонами укладено кредитний договір № 50002064, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 468 066,37 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 57 857,40 доларів США, строком на 60 місяців, зі зміною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки Porsche, модель Cayenne, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3 598 куб.см., рік випуску 2012.

Відповідно до умов вищевказаного договору відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати і повернути кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору.

Відповідно до положень п. 1.3.1. загальних умов кредитування, що становлять невід`ємну частину кредитного договору, відповідач зобов`язався здійснювати щомісячні платежі відповідно до графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем, визначено відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в договорі.

Згідно із п. 1.4.2, 2.4, 2.5 умов кредитування, повернення кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту по договору не пізніше 15-го числа кожного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до графіку погашення кредиту .

Згідно із п. 1.6. умов кредитування, виконання зобов`язання відповідача за цим договором забезпечується договором застави транспортного засобу, за яким для забезпечення виконання зобов`язань за договором відповідачем було передано у заставу позивачу транспортний засіб - автомобіль марки Porsche, модель Cayenne, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3 598 куб.см., рік випуску 2012.

Відповідно до п. 3.2.1. умов кредитування у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання договору.

В порушення умов договору, з квітня 2013 року відповідач почав виконувати свої зобов`язання за договором щодо сплати щомісячних платежів із порушенням строків виконання таких зобов`язань, що підтверджується зведеною обліковою випискою від 02.11.2017 р.

У зв`язку з систематичним невиконанням умов договору, позивачем відповідачу 19.02.2015 р. було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50002064 від 17.02.2016 р. з вимогою повернути суму кредиту та сплатити заборгованість.

Зазначена вимога не була отримана відповідачем і повернулася на адресу позивача за закінченням терміну зберігання, що підтверджується конвертом з відміткою про прийняття ДП «Укрпошта».

Згідно п. 3.3. Умов кредитування, якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем вимога була направлена 19.02.2015 р., останнім днем повернення кредиту та заборгованості відповідно було 20.03.2015 р. Однак, у встановлені строки відповідач не повернув кредит та не сплатив заборгованість.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

За змістом статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно частини першої статті 598, статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно частини другої статті 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника.

Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 Цивільного кодексу України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що 17.02.2015 року позивачем було складено відповідачу вимогу (повідомлення) за вих. № 50002064 щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором.

Згідно наявної у матеріалах справи копії цієї вимоги (повідомлення), яка згідно копії конверту була направлена 19.02.2015 р. та як було встановлено районним судом не була отримана відповідачем і повернулася на адресу позивача за закінченням терміну зберігання, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов договору та порушення термінів сплати чергових платежів та інших платежів за договором, компанія неодноразово направляла листи щодо сплати заборгованості, не зважаючи на це прострочення ОСОБА_1 виконання зобов`язання перевищує 1 (один) календарний місяць, товариство вимагає дострокового повернення суми кредиту в повному обсязі та сплати заборгованості відповідно до умов договору, що разом станом на дату 17.02.2015 р. становить 1 420 962,77 грн та складається з: дострокове повернення невиплаченої суми кредиту - 794 330,42 грн., несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 65 799,05 грн., штрафні санкції відповідно до статті 8.3 договору - 2 765,40 грн., витрати понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості позичальника у відповідності до договору - 18 483,10 грн, штраф за порушення вимог щодо страхування майна в розмірі 15 % від суми кредиту - 300 858,48 грн., штраф за порушення терміну повернення кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту - 300 858,48 грн., компенсація страхових платежів відповідно до ст. 5.6 договору - 13 082,46 грн.

В заяві про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог від 05.11.2019 позивач просив стягнути залишок основної заборгованості 794 330 грн. 42 коп., прострочену заборгованість - 60 296 грн. 65 коп., збитки - 110 191 грн. 80 коп., страхові платежі - 109 020 грн. 29 коп., неустойку - 93 613 грн. 27 коп., штраф - 70 209 грн. 95 коп., 3% річних, інфляційні втрати, витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Отже, зважаючи на наявність у матеріалах справи підтвердження факту направлення досудової вимоги на адресу ОСОБА_1 , а також умови кредитного договору, за якими, якщо з будь-яких причин вимогу не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати його відправлення, останнім днем повернення кредиту та сплати заборгованості позивачем було визначено 20.03.2015 року.

Таким чином, з урахуванням заяви про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог від 05.11.2019 року обґрунтованими є вимоги про стягнення з ОСОБА_1 залишку основної заборгованості 794 330 грн. 42 коп., простроченої заборгованості - 60 296 грн. 65 коп., збитків - 110 191 грн. 80 коп., страхових платежів - 109 020 грн. 29 коп., неустойки - 93 613 грн. 27 коп., штрафу - 70 209 грн. 95 коп., 3% річних, інфляційних втрат, витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три проценти річних від суми простроченої позики нараховується від дня, коли сума позики мала бути повернута, до дня її фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, передбачених договором позики.

Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п.2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періодів порівнянні з базовим.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у гривні.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12, від 24 жовтня 2011 року у справі №6-38цс11). Отже, проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова ВСУ від 17 жовтня 2011 року у справі 6-42цс1 1).

Матеріалами справи встановлено, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань зі сплати чергових платежів виникла заборгованість перед банком відповідно до статті 625 ЦК України у вигляді 3% річних, яка обґрунтовано заявлена позивачем до стягнення з ОСОБА_1 .

У доводах апеляційної скарги зазначається, що за позовними вимогами пропущений строк позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (стаття 264 ЦК України).

19 лютого 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. №50002064 від 01 червня 2012 року, а з позовом звернулося 16 листопада 2017 року, тобто у межах строку позовної давності.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 19 березня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді