Справа №: 398/4632/24
провадження №: 2/398/460/25
"21" березня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Молонової Ю.В., при секретарі Борозні Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Олександрія в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно,
10.09.2024 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Попельнастівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у 1991 році разом зі своєю мамою ОСОБА_3 , будучи ще неповнолітньою, позивач вселилася в будинок АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 мати померла і за вказаною адресою вона проживала зі своєю бабусею ОСОБА_4 , яка була її опікуном. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся, і з вона стала проживати у будинку одна. З того часу, фактично добросовісно заволоділа житловим будинком по АДРЕСА_1 і по теперішній час продовжує безперервно і відкрито володіти ним. За час проживання у спірному будинку неодноразово проводила за власні кошти капітальні та поточні ремонти, обробляє прилеглу до будинку земельну ділянку, на її ім`я було відкрито особовий рахунок у Кропивницькій філії ТОВ «ГАЗМЕРЕЖІ». Відповідно до архівної довідки №484 від 04.07.2024 р. право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , 1986 року забудови ні за ким не зареєстровано, однак вона в ньому значиться з 1996 року зареєстрованою, про що свідчить відмітка в документі, що посвідчує її особу, а саме у паспорті. В сімейному будинку не збереглося жодного документа, стосовно підстави вселення її та членів її сім`ї до будинку, оскільки минуло досить багато часу від її вселення, до того ж вона була на той час ще неповнолітньою. Просить визнати за позивачкою право власності за набувальною давністю на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді від 22.10.2024 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.
Ухвалою суду від 17.01.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних обставин.
Судом встановлено, що згідно з копією паспорта та копії довідки Виконавчого комітету Попельнастівської сільської ради №101 від 11.05.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за вказаною адресою з 1991 року по теперішній час (а.с.4,8,17).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Зибке Онуфріївського району Кіровоградської області. Її батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.6).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).
Згідно з копією Архівної довідки №484 від 10.07.2024, право власності на будинок по АДРЕСА_1 за архівними даними КП «ОМБТІ» не зареєстроване (а.с.9).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.10).
Згідно з копією технічного паспорта на житловий будинок садибного типу від 08.07.2024, паспорт виготовлено на замовлення ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).
З копії довідки Виконавчого комітету Попельнастівської сільської ради №90 від 24.06.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , 1977 року народження, дійсно має в користуванні з 1999 року присадибну земельну ділянку площею 0,18 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення про надання у користування вказаної земельної ділянки не було (а.с.13).
З копії довідки Виконавчого комітету Попельнастівської сільської ради №75 від 11.05.2023 вбачається, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 постійно проживала до дня своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1 з 1991 року до дня своєї смерті. З нею постійно проживали донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1991 року по теперішній час та мати ОСОБА_4 з 10 лютого 1992 року по день своєї смерті (а.с.14).
Згідно з копією довідки Виконавчого комітету Попельнастівської сільської ради №74 від 11.05.2023, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 постійно проживала до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 з 10 лютого 1992 року до дня своєї смерті. З нею спільно постійно проживала та була зареєстрована онука ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 18.01.1996 року по теперішній час (а.с.18).
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно з п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.
Згідно з п. 13 Постанови можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.
Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.
Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.
Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, враховуючи те, що вимоги позивача є виправданими, направлені на захист його майнових прав, беручи до уваги те, що позивач добросовісно заволоділа майном, відкрито, безперервно володіє ним більше ніж 10 років, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останньої не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції відповідача та участь останнього обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності за набувальною давністю на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Судові витрати покласти на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Ю.В. Молонова