Справа № 203/7611/24
Провадження № 2/0203/658/2025
13.03.2025 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Кринюк М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання майна,-
Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.
В наданій заяві представник позивачки просила розглядати справу без її участі, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідач за викликами до суду повторно не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав.
З урахуванням цього, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши викладені в позовній заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.10.1997 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_1 (після зміни найменування м.Дніпро), належала на праві спільної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Частки співвласників в свідоцтві не визначено.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .
За життя останнім було складено заповіт, посвідчений 18.09.1998 року державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим №2-5977, відповідно до якого, він заповідав належну йому частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Згідно довідки КП «ДМБТІ» ДМР вбачається, що за матеріалами інвентаризаційної справи на квартиру містяться відомості про право власності на 1/3 частку квартири за ОСОБА_3 , на частку квартири за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.10.1997 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів; на 1/12 частку за ОСОБА_3 та на 1/12 частку за ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину від 13.02.2008 року, виданих П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою; частка за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.05.2009 року, виданого П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою.
Також з матеріалів справи вбачається, що 23.05.2009 року державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого спадкодавця ОСОБА_5 на спадкове майно у вигляді 3/6 частки квартири АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.10.1997 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів та на 1/6 частку цієї квартири, що належала на підставі зазначеного вище свідоцтва ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав.
Відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.05.2009 року, останнє видано ОСОБА_3 на частку квартири. Свідоцтво про право на спадщину за законом видано на частку квартири ОСОБА_2 .
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої станом на 24.10.2024 року, вбачається, що на підставі договору дарування, посвідченого 05.02.2020 року за реєстровим №2-27 державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори, за позивачкою ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 9/12 часток квартири АДРЕСА_1 .
Право власності на частку квартири за відповідачем ОСОБА_2 не зареєстровано.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).
Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Частиною 3 ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
З урахуванням зазначених вище обставин та наведених положень ЦК України вбачається, що з 05.02.2020 року позивачка на підставі договору дарування є власником 9/12 (3/4) часток квартири АДРЕСА_1 , а відповідачу з моменту відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 після померлого ОСОБА_5 та відповідно до виданого свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті останнього, належить частка вищезазначеної квартири.
Частинами 3 та 4 ст.319 ЦК України встановлено, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.
Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частинами 1 та 2 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Згідно ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Статтею 151 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч.4 ст.544 ЦК України).
Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).
Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13.03.2019 року у справі №521/3743/17-ц, від 19.08.2020 року у справі №703/2200/15-ц.
Наданими позивачкою до позовної заяви чеками, видатковими накладними та актами виконаних робіт, підтверджується, що протягом 2022-2024 року, тобто в період належності квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності їй та відповідачу, позивачкою з метою належного утримання квартири, було здійснено необхідні заходи щодо поліпшення стану житлового приміщення, зокрема: демонтаж старої підлоги, підготовка та укладення ламінату; заміна та монтаж бойлеру і радіаторів; монтаж вхідних дверей; демонтаж старих та монтаж нових вікон та підвіконня; утеплення стін пінопластом; монтаж натяжної стелі; ремонт та монтаж покрівлі, утеплення, гідробар?єр.
Всього протягом 2022-2024 років позивачкою було сплачено на поліпшення стану житлового приміщення 590128 грн.
Таким чином, загальний розмір понесених позивачкою витрат на утримання квартири склав 618095 грн. 42 коп.
За вказаних обставин та наведених положень законодавства, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача, як співвласника квартири, пропорційно до його частки у праві спільної часткової власності, частину понесених позивачкою витрат на утримання квартири.
В своєму позові позивачка просила стягнути з відповідача понесені витрати в розмірі 194523 грн. 85 коп., розраховані як частина від загальної суми витрат в розмірі 618095 грн. 42 коп.
Проте, частина від 618095 грн. 42 коп. становить 154523 грн. 86 коп.
В зв`язку з цим, позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки понесені витрати на утримання майна в сумі 154523 грн. 86 коп.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що при подачі позову позивачка судовий збір не сплатила, пропорційно до задоволених позовних вимог слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1545 грн. 24 коп., а позивачки на користь держави пропорційно до відхилених позовних вимог - судовий збір в сумі 400 грн.
Керуючись ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.151 ЖК України, ст.ст.319, 322,356,358,360,526,544 ЦК України, ст.ст.2,5,10-13,48,76-81,141,211,223,247,258,259,263-265,268,280,281 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання майна задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені витрати на утримання майна в розмірі 154523 грн. 86 коп.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1545 грн. 24 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 400 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 13 березня 2025 року.

Суддя С.Ю.Казак