Справа № 444/3273/24 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З. Л.
Провадження № 22-ц/811/3813/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м.Львів

Справа № 444/3273/24

Провадження № 22-ц/811/3813/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Жовкві 18 листопада 2024 року у складі судді Оприск З.Л. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

1 серпня 2024 року ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що 27 серпня 2021 року ТзОВ «Мілоан» та відповідач уклали договір про споживчий кредит № 4881704. Згідно п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені в договорі. Вказує, що відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому кредитодавцем перераховано кошти у розмірі, встановленому договором. 29 листопада 2021 року укладено договір №29-11-102, відповідно до якого ТзОВ «Мілоан» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4881704. 10 березня 2023 року укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4881704. Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором № 4881704 від 27 серпня 2021 року у розмірі 43 875 грн. та судові витрати.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 18 листопада 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором № 4881704 від 27 серпня 2021 року у розмірі 43 875 грн. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що 27 серпня 2021 року вона (відповідач) не заповнювала жодної заяви з метою отримання споживчого кредиту на сайті, не вводила коду підтвердження (який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору) та не укладала жодного договору з ТзОВ «Мілоан». Зазначає, що 26 серпня 2021 року її сином ОСОБА_2 , з метою протиправного збагачення, викрадено у неї ( ОСОБА_1 ) особистий телефон марки «Хіоmі» моделі «МDG 6» серії «Redmi 5-А» з мобільним номером телефону НОМЕР_1 , з якого ОСОБА_2 здійснив вхід в інтернет банкінг «Приват 24» та перерахував з її банківської картки на свою банківську картку її (відповідача) власні кошти, а також отримав споживчий кредит, заповнивши та підписавши на сайті, використовуючи її мобільний телефон, договір № 4881704. З вироку Жовківського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 26 серпня 2021 року приблизно о 17.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу увійшов у приміщення квартири у АДРЕСА_1 , звідки таємно, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Хіоmі», який належав їй ( ОСОБА_1 ), після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив їй, як потерпілій матеріальну шкоду. Згідно цього вироку суду, ОСОБА_2 26 серпня 2021 року о 17.32 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення, використовуючи згаданий мобільний телефон, який попередньо викрав у неї (відповідача), здійснив вхід в інтернет банкінг «Приват 24» та перерахував із банківського рахунку відкритого на її ( ОСОБА_1 ) ім`я на свій банківський рахунок 1 557, 79 грн., чим спричинив їй, як потерпілій, майнову шкоду на згадану суму. Вироком суду ОСОБА_2 визнано винним за інкриміновані досудовим розслідуванням злочини та присуджено відповідні покарання, в т.ч. числі за таємне викрадення її мобільного телефону, за допомогою якого її син (як вона на даний час зрозуміла) отримав вказаний вище споживчий кредит. Зазначає, що 27 серпня 2021 року о 12.01 год. в банкоматі ПриватБанк, за адресою: смт. Куликів, вул. Загороди, 1-А Львівського району Львівської області ОСОБА_2 з її (відповідача) власної картки зняв готівку (без картки) в розмірі 4 002 грн. Після цього, використовуючи її ( ОСОБА_1 ) мобільний телефон перерахував з її карткового рахунку на свій картковий рахунок НОМЕР_2 , 82 грн. Стверджує, що станом на 27 серпня 2021 року у неї (відповідача) викрадено мобільний телефон, з якого ОСОБА_2 здійснив вхід в інтернет банкінг «Приват 24» та перерахував із її банківської картки на свою банківську картку її ( ОСОБА_1 ) кошти. Вважає, що ОСОБА_2 , володіючи її мобільним телефоном та її номером телефону

отримав споживчий кредит, підписавши на сайті договір № 4881704.

30 січня 2025 року представником позивача подано до суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні з викликом сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду в справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у зв`зку з чим є підстави для розгляду апеляційним судом апеляційної скарги без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК).

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 6 ст. 367 ЦПК).

Враховуючи наведені вище норми ст. 367 ЦПК України, якою встановлено межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, й те, що відповідно до ст. 43 цього Кодексу учасник справи має право подати до суду письмові пояснення в межах доводів апеляційної скарги та щодо вимог, заявлених у суді першої інстанції, - підстав визначення іншого порядку розгляду даної справи, ніж той, який передбачений ч.1 ст. 369 ЦПК України немає, тому у задоволенні клопотання ТзОВ «Коллект Центр» необхідно відмовити.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 27 серпня 2021 року ТзОВ «Мілоан» та відповідач уклали договір про споживчий кредит № 4881704. Згідно п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені в договорі. У договорі сторони погодили його умови у виді сплати комісії та відсотків за користування кредитними коштами.

Вказане підтверджується договором та додатками до нього, а також довідкою про ідентифікацію та копією платіжного доручення № 54803661.

Відповідно до договору про споживчий кредит телефон позичальника зазначений як , відповідно до довідки про ідентифікацію номер телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор для підписання позичальником договору - .

29 листопада 2021 року укладено договір №29-11-102, відповідно до якого ТзОВ «Мілоан» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4881704.

10 березня 2023 року укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4881704.

З виписки АТ КБ «ПриватБанк» по картці/рахунку НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC9 від 9 червня 2021 року за період 26 серпня 2021 року по 6 листопада 2024 року вбачається, що з даного рахунку, який відкритий на ім`я ОСОБА_1 , 27 серпня 2021 року здійснено переказ на картку ОСОБА_2 на суму 964,82 грн. та зняття готівки в банкоматі без картки в розмірі 4 002 грн.

З вироку Жовківського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2022 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 23 січня 2023 року вбачається, що ОСОБА_2 26 серпня 2021 року, приблизно о 17.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу увійшов у приміщення квартири у АДРЕСА_1 , звідки таємно, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «MDG6» Серії «Redmi 5A», який належить потерпілій ОСОБА_1 , після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій майнову шкоду в розмірі 1 919, 33 грн. Встановлено, що таким чином, обвинувачений ОСОБА_2 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України. Окрім цього, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17.32 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення, використовуючи мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «MDG6» серії « НОМЕР_5 », який попередньо викрав у ОСОБА_1 , здійснив вхід в інтернет банкінг «Приват 24» та перерахував із банківського рахунку НОМЕР_6 , відкритого на ім`я потерпілої ОСОБА_1 , на банківський рахунок НОМЕР_7 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 1 557, 79 грн., чим спричинив потерпілій майнову шкоду на згадану суму. Судом встановлено, що таким чином обвинувачений ОСОБА_2 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

З вироку суду вбачається, що ОСОБА_2 26 серпня 2021 року викрав мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «MDG6» серії «Redmi 5A», який належить ОСОБА_1 . Відомостей щодо крадіжки також сім-карти ОСОБА_1 з мобільним номером телефону НОМЕР_1 , чи про наявність цієї карти у викраденому телефоні вирок не містить.

Відповідно до довідки про ідентифікацію номер телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор для підписання позичальником спірного договору, , а не .

Також з вироку Жовківського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 26 серпня 2021 року, використовуючи мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «MDG6» серії « НОМЕР_5 », який попередньо викрав у ОСОБА_1 , здійснив вхід в інтернет банкінг «Приват 24» та перерахував із банківського рахунку НОМЕР_6 , відкритого на ім`я потерпілої ОСОБА_1 , на банківський рахунок НОМЕР_7 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 1 557,79 грн.

Однак, відповідно до виписки АТ КБ «ПриватБанк» по картці/рахунку НОМЕР_3 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 , номер рахунку зазначено як НОМЕР_4 (про який у вироку не йдеться). З цієї виписки не можливо встановити з якого телефона чи номера мобільного абонента здійснювався вхід у додаток мобільного банкінгу, чи того, якою особою здійснювалися зняття готівки в розмірі 4 002 грн. та переказ коштів з рахунку НОМЕР_4 на суму 964,82 грн.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за ним не виконала.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за договором № 4881704 від 27 серпня 2021 року становить 43 875 грн. та складається з: 5 000 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 37 857 грн. - заборгованості за відсотками; 1 000 грн.- комісія. Вказаний розрахунок не спростований належним чином.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову. Доводи відповідача про заволодіння кредитними коштами внаслідок злочину, вчиненого її сином, не можуть бути взяті до уваги як підстава для відмови в позові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20 березня 2025 року.

Головуючий_-_____________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк