Справа № 307/2240/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 березня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Кожух О.А., Джуга С.Д.

з участю секретаря Ормош О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2023 року, у справі № 307/2240/20 (Головуючий: Чопик В.В.), -

В С Т А Н О В И Л А:

Поп М. В. та ОСОБА_2 звернулися в суду із позовом до ОСОБА_3 , Буштинської селищної ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконним та скасування рішення Буштинської селищної ради про передачу у власність земельної ділянки, скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки.

Позовні вимоги позивачі обґрунтовують наступним.

Так, ОСОБА_5 зазначає, що у відповідності до державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК №039137, виданого Буштинською селищною радою 18.03.2002р., зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №469, ОСОБА_6 , який був її чоловіком, набув права власності на земельну ділянку площею 0,79 га, розташовану на території урочища «Руськополівське» Буштинської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після смерті чоловіка вона, позивачка як спадкоємниця за законом першої черги, прийняла спадщину шляхом подання до Тячівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом. Заява про прийняття спадщини за законом. Заява про прийняття спадщини була подана 10 серпня 2012 року.

Позивачка ОСОБА_5 стверджує, що після смерті чоловіка спадкове майно, в тому числі і земельна ділянка площею 0,79 га, розташована на території урочища «Руськополівське» Буштинської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить їй, як спадкоємниці, з моменту відкриття спадщини, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У 2020 році позивачка мала намір оформити документально право на спадщину на земельну ділянку площею 0,79 га, розташовану на території урочища «Руськополівське» Буштинської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому чоловікові ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК №039137, виданого Буштинською селищною радою 18.03.2002р.

Однак, почавши процес виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)їй стало відомо з Публічної кадастрової карти України, що на місці розташування належної їй земельної ділянки площею 0,79 га, розташованої на території урочища «Руськополівське» Буштинської селищної ради знаходиться інша сформована земельна ділянка.

Позивач ОСОБА_2 зазначає, що у відповідності до державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК №039160, виданого Буштинською селищною радою 18.03.2002р., зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №483, ОСОБА_7 , мешканець АДРЕСА_1 набув права власності на земельні ділянки загальною площею 1,570га, на території Буштинської селищної ради, в тому числі на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,79 га, розташовану на території урочища «Руськополівське», та земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 0,78 га, розташовану на території урочища «В.Когутови» Буштинської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до заповіту від 31 грудня 2014 року, посвідченого секретарем Нижньоапшанської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №115, гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок своєї смерті зробив розпорядження, а саме земельну ділянку площею 1,570 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить йому згідно державного акту на право приватної власності серії ІV-ЗК №039160, зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №483 від 18.03.2002р. заповів йому позивачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 помер. Після смерті ОСОБА_7 залишилося спадкове майно, до складу якого входить, в тому числі, і земельна ділянка площею 1,570 га, розташована на території урочищ «Руськополівське» та «В.Когутови» Буштинської селищної ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зокрема земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,79 га, розташована на території урочища «Руськополівське» та земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,78 га, розташована на території урочища «В.Когутови» Буштинської селищної ради.

Після смерті ОСОБА_7 позивач ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Гримута П.В. №37/01-16 від 20.09.2021р. у зв`язку з відкриттям спадкової справи №21/2021, номер у спадковому реєстрі 67677415, за майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 , який до дня смерті був постійним мешканцем селища Буштино Тячівського району, єдиним спадкоємцем до майна померлого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Посилаючись на вимоги ст..ст.1216,1217,ч.1ст. 1222, ч.1-3ст.1223 ч.5 ст1268, ст..1296 ЦК України стверджує, що спадкове майно після смерті ОСОБА_7 , в тому числі і земельна ділянка площею 0,79 га, розташована на території урочища «Руськополівське» Буштинської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить йому, як спадкоємцю, з моменту відкриття спадщини, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З метою оформити документально право на спадщину на земельну ділянку площею 0,79 га, розташовану на території урочища «Руськополівське» та площею 0,78 га на територію урочища «В.Когутови» Буштинської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали померлому ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК №039160, виданого Буштинською селищною радою 18.03.2002р., приватним нотаріусом Гримут П.В. було надано запит про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до вказаного запиту нотаріуса та на його замовлення землевпорядною організацією ТОВ «Гео-Земля» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,79 га, розташованої на території урочища «Руськополівське» Буштинської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК №039160 від 18.03.2002р. належала померлому ОСОБА_7 .

Проте, державна реєстрація земельної ділянки у державному земельному кадастрі та присвоєння їй кадастрового номера не були вчинені з причини накладання земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,79 га, розташованої на території урочища «Руськополівське» на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0034.

А саме, відповідно до рішення державного кадастрового реєстратора відділу у Рокитнянському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області №РВ-021 від 13.10.2021р. відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки у зв`язку з перетином земельної ділянки із земельною ділянкою з кадастровим номером :03:001:0034, площа співпадає на 99,1307%.

Після вчинення дій щодо перевірки зазначених вище обставин, позивачами як ОСОБА_8 , так ОСОБА_2 було встановлено, що відповідно до рішення Буштинської селищної ради від 28.08.2001р. відповідачу ОСОБА_3 було передано у власність земельну ділянку площею 1,613 га для ведення підсобного господарства, яка перебувала у їх користуванні.

На підставі зазначеного рішення Буштинської селищної ради відповідач ОСОБА_3 зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на своє ім`я право власності на земельну ділянку площею 1,613 га, з кадастровим номером :03:001:0034, розташовану на території урочища «Руськополівське» Буштинської селищної ради, для ведення особистого селянського господарства.

Земельна ділянка належала відповідачу ОСОБА_3 на праві власності на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №95993469 від 31.08.2017р., номер запису про право власності 22113027, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 244.

У подальшому, у відповідності до договору дарування земельної ділянки від 06.09.2017 р., посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Бенчак М.Т., зареєстрованого в реєстрі за №2-1370, відповідач ОСОБА_3 подарував відповідачці ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1,613 га, кадастровий номер :03:001:0034, розташовану на території урочища «Руськополівське» смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області.

Надалі, земельна ділянка площею 1,613 га, кадастровий номер :03:001:0034, розташована на території урочища «Руськополівське» смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області, була відчужена відповідачкою ОСОБА_4 відповідачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2020 р.

Позивачі зазначають, що їх незаконним шляхом позбавили права власності на земельну ділянку.

До прийняття оскаржуваного рішення Бушинської селищної ради частина спірної земельної ділянки перебувала у власності ОСОБА_6 , а після його смерті, відповідно до положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України, належить позиваці ОСОБА_5 , а частина спірної земельної ділянки перебувала у власності ОСОБА_9 , а після його смерті, відповідно до положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України, належить позивачу ОСОБА_2 , тобто оскаржуваним рішенням Буштинської селищної ради порушено їх право на землю.

При прийнятті згаданого рішення Буштинської селищної ради, спірна земельна ділянка передана у власність відповідачу ОСОБА_3 без вилучення її у власника, а відтак, відповідне рішення селищної ради законним вважати не можна.

Відтак, реєстрація земельної ділянки за відповідачем ОСОБА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також реєстрація земельної ділянки у державному земельному кадастрі є незаконними.

Крім цього, відповідно до листа архівного відділу Тячівської районної державної адміністрації від 16.07.2020р. №01-11/139 в рішеннях 17-ої сесії ІІІ скликання Буштинської селищної ради від 28.08.2001р. відсутні відомості про виділення чи передачу у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,613 га гр. ОСОБА_3 , мешканцю АДРЕСА_2 .

Дане стверджується також тим, що право власності на земельну ділянку площею 1,613 га, кадастровий номер :03:001:0034, розташовану на території урочища «Руськополівське» смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області відповідач ОСОБА_3 набув на підставі неіснуючого, фіктивного рішення Буштинської селищної ради.

Договір дарування земельної ділянки був укладений 06.09.2017р., тобто через декілька днів після набуття відповідачем ОСОБА_3 у власність земельної ділянки.

Як у подальшому стало відомо, виготовленням правовстановлюючих документів на документів на земельну ділянку площею 1,613 га, кадастровий номер :03:001:0034, розташовану на території урочища «Руськополівське» смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області, на ім`я відповідача ОСОБА_3 займалася саме відповідачка ОСОБА_4 на підставі довіреності від 18.08.2017р. №708, посвідченої приватним нотаріусом Тячівського РНО Чербаник Ф.М.

Крім цього, позивачі стверджують, що відповідачами було незаконно змінено цільове призначення земельної ділянки, так як належні їм у порядку спадкування земельні ділянки площею по 0,79 га, розташовані на території урочища «Руськополівське» Буштинської селищної ради мала цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки розташована у земельному масиві, що підлягав поділу на земельні частки (паї).

Однак, при здійсненні відповідачами дій щодо передачі у приватну власність та реєстрації земельної ділянки площею 1,613 га, кадастровий номер :03:001:0034, розташованої на території урочища «Руськополівське» смт. Буштино Тячівського району у державному земельному кадастрі, її цільове призначення було незаконно змінене на ведення особистого селянського господарства.

Разом з цим, позивачі посилаючись чч.1,1 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію», ч.6 ст.16 ЗУ «Про державний земельний кадастр», чч.1,2 ст.78 Земельного кодексу України ст..387, ст.388ЦК України, постанову від 14.11.2018 року Великої Палати верховного суду по справі №183/1617/16 провадження №12-208цс18 зазначають, що земельні ділянки площею по 0,79 га, розташовані на території урочища «Руськополівське» Буштинської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва вибули з їх володіння не з їх волі і були включені до складу земельної ділянки площею 1,613 га, кадастровий номер :03:001:0034, розташованої на території урочища «Руськополівське» у смт. Буштино Тячівського району, незаконним шляхом через рішення Буштинської селищної ради від 28.08.2001р. на користь відповідача ОСОБА_3 , а згодом через набуття права власності на земельну ділянку відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Посилаючись на вказані обставини позивачі просили суд визнати незаконним та скасувати рішення Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 28.08.2001 року про передачу ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 1,613 га. для ведення підсобного господарства; скасувати державну реєстрацію у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельну ділянку площею 1,613 га, кадастровий номер :03:001:0034, розташовану на території урочища « Руськополівське» у смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області, за ОСОБА_1 , РНКПП: НОМЕР_3 ; скасувати державну реєстрацію земельної площею 1,613 га., кадастровий номер :03:001:0034, розташовану на території урочища « Руськополівське» у смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області у державному земельному кадастрі, та кадастровий номер земельної ділянки :05:001:0048; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_5 , РНКПП: НОМЕР_4 , земельну ділянку площею 0,79 га, розташовану та території урочища «Руськополівське» Буштинської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , РНКПП: НОМЕР_5 , земельну ділянку площею 0,79 га, розташовану та території урочища «Руськополівське» Буштинської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Тячівського районного суду від 14 червня 2023 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасувано рішення Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 28.08.2001 року про передачу ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 1,613 га. для ведення підсобного господарства.

Скасовано державну реєстрацію у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельну ділянку площею 1,613 га, кадастровий номер :03:001:0034, розташовану на території урочища « Руськополівське» у смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області, за ОСОБА_1 , РНКПП: НОМЕР_3 .

Скасовано державну реєстрацію земельної площею 1,613 га., кадастровий номер :03:001:0034, розташовану на території урочища « Руськополівське» у смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області у державному земельному кадастрі, та кадастровий номер земельної ділянки :05:001:0048.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_5 , РНКПП: НОМЕР_4 , земельну ділянку площею 0,79 га, розташовану та території урочища «Руськополівське» Буштинської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , РНКПП: НОМЕР_5 , земельну ділянку площею 0,79 га, розташовану та території урочища «Руськополівське» Буштинської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Ухвалою Тячівського районного суду від 29 червня 2023 року виправлено описку допущену у резолютивній частині рішення Тячівського районного суду від 14.06.2023 р. по справі за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Буштинської селищної ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконним та скасування рішення Буштинської селищної ради про передачу у власність земельної ділянки, скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки, а саме зазначити про скасування кадастрового номеру :03:001:0034, замість :05:001:0048 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як при передачі ОСОБА_3 земельної ділянки у власність у 2001 році та виготовлення проектної документації з присвоєнням державного кадастрового номеру та звернення із відповідною заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно, земельної ділянки були дотримані всі норми закону та інструкції із діловодства і первинна реєстрація прав власності за ОСОБА_3 відбулась законно. Позивачам було відомо про початок строку позовної давності на оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень Буштинської селищної ради, який настав з 28.08.2001 року, а до суду позивачка звернулася у 2021 році, тобто з пропуском строку у двадцять років, а ОСОБА_2 з пропущеним строком для звернення, більше як 10 років. ОСОБА_1 є добросовісним набувачем нерухомого майна, спірної земельної ділянки і вимога про витребування спірних земельних ділянок заявлена до відповідача також з пропуском строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Білас Л.П., яка підтримала вимоги, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 та його представника адвоката Рішко П.М., який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що у відповідності до державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК №039137, виданого Буштинською селищною радою 18.03.2002р., зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №469, гр. ОСОБА_6 , набув права власності на земельну ділянку площею 0,79 га, розташовану на території урочища «Руськополівське» Буштинської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ОСОБА_6 був чоловіком позивачки ОСОБА_5 , згідно свідоцтва про смерті серія НОМЕР_6 від 29.03.2012 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно заяви про прийняття спадщини за законом від 10 серпня 2012 року, після смерті чоловіка позивачка ОСОБА_5 , як спадкоємниця за законом першої черги, прийняла спадщину.

У відповідності до державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК №039160, виданого Буштинською селищною радою 18.03.2002р., зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №483, гр. ОСОБА_7 , мешканець АДРЕСА_1 набув права власності на земельні ділянки загальною площею 1,570га, на території Буштинської селищної ради, в тому числі на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,79 га, розташовану на території урочища «Руськополівське», та земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 0,78 га, розташовану на території урочища «В.Когутови» Буштинської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_7 від 16.02.2021 року.

Отже, відповідно до вимог ст.ст.1216,1217,1222,1223,1268,1269 Цивільного кодексу України спадкове майно після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме земельні ділянки площею по 0,79 га, розташовані на території урочища «Руськополівське» Буштинської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить позивачам, як спадкоємцям, з моменту відкриття спадщини, тобто з 29 березня 2012 року ОСОБА_5 та з 16 вересня 2016 року ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Буштинської селищної ради від 28.08.2001р. відповідачу ОСОБА_3 було передано у власність земельну ділянку площею 1,613 га для ведення підсобного господарства і на підставі цього рішення ним зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на своє ім`я право власності на спірну земельну ділянку.

У подальшому, за договором дарування земельної ділянки від 06.09.2017р., ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_4 прийняла у дар земельну ділянку площею 1,613 га, кадастровий номер :03:001:0034, розташовану на території урочища «Руськополівське» смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області, яка у свою чергу відчужила відповідачу ОСОБА_1 цю земельну ділянку за договором купівлі продажу від 01.07.2020 р.

За висновком експерта за результатами земельно-технічної експертизи №Е-02/2023 від 27.03.2023 року вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0034, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства накладається на межі земельної ділянки площе 0,79 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК № 039137, виданого Буштинською селищною радою 18.03.2002 р., та на межі земельної ділянки площею 0,79 га, розташованої на території урочища «Руськопролівське» смт. Буштино Тячівськго району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК № 039160, виданого Буштинською селищною радою 18.03.2002 р..

Вироком Тячівського районного суду від 13.12.2022 року, який ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18.05.2023 року змінений в части призначеного покарання, в сторону пом`якшення покарання, стверджено, що відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, тобто в тому, що у нього, у невстановлений досудовим розслідуванням час, виник умисел на незаконне заволодіння земельною ділянкою в смт. Буштино, урочище "Руськополівське", Тячівського району Закарпатської області. На реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , незважаючи на те, що вичерпний перелік підстав набуття у власність права на землю із земель комунальної та державної власності визначений ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України, 27 травня 2016 року, звернувся до ТОВ "Софія-Проект" та замовив виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для чого надав підроблену невстановленою на даний час особою виписку з рішення Буштинської селищної ради від 28 серпня 2001 року "Про передачу земельних ділянок в приватну власність громадянам", згідно якого ОСОБА_3 нібито було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,613 га, для ведення особистого селянського господарства. За результатами виготовлення технічної документації, на підставі підробленої виписки з рішення Буштинської селищної ради від 28 серпня 2001 року "Про передачу земельних ділянок в приватну власність громадянам", державним кадастровим реєстратором Відділу у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Грабарь О.І. 29 серпня 2017 року внесено дані про формування земельної ділянки на землях комунальної та приватної власності до Єдиної державної геоінформаційної системи - Державного земельного кадастру, присвоєно кадастровий номер, відкрито Поземельну книгу та зареєстровано земельну ділянку площею 1,613 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в смт. Буштино, урочище "Руськополівське", Тячівського району Закарпатської області з кадастровим номером :03:001:0034. Після цього, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що жодних підстав для набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0034 у нього немає, а також те, що рішення сесією Буштинської селищної ради про надання йому у власність вказаної земельної ділянки не приймалось, усвідомлюючи свої злочинні дії, 29 серпня 2017 року, будучи обізнаним про підробку документу, подав державному реєстратору Тячівської РДА, який знаходиться за адресою: м. Тячів, вул. Незалежності, 30, Закарпатської області, підроблену невстановленою на даний час особою, виписку з рішення Буштинської селищної ради від 28 серпня 2001 року "Про передачу земельних ділянок в приватну власність громадянам", згідно якої ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,613 га для ведення підсобного господарства, копію власного паспорта, ідентифікаційного номера, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. На підставі підробленої виписки з рішення Буштинської селищної ради від 28 серпня 2001 року "Про передачу земельних ділянок в приватну власність громадянам", державний реєстратор Данилич Н.В., 31 серпня 2017 року зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0034 площею 1,613 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в смт. Буштино, урочище "Руськополівське", Тячівського району Закарпатської області та видала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В подальшому, з метою доведення свого умислу до кінця ОСОБА_3 , 06 вересня 2017 року подарував вказану земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0034 ОСОБА_4 , власноручно підписавши договір дарування від 06 вересня 2017 року у державного нотаріуса Тячівської державної нотаріальної контори Бенчак М.Т. Таким чином, ОСОБА_3 закінчив свій злочинний умисел та в результаті вказаних шахрайських дій, позбавив громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та територіальну громаду смт. Буштино, права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0034, площею 1,613 га, ринковою вартістю 1 456 484,00 грн.

При постановленні рішення, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, із посиланням на матеріали справи, висновка експерта №38/10.20/2022 від 15.112022 року, що спірні земельні ділянки вибули із власності позивачів і стали почергово власністю відповідачів всупереч волі ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 і власник з дотриманням вимог статтей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Щодо застосування строку позовної давності, заявленого представником відповідача ОСОБА_10 то суд зазначав, що у 2020 році ОСОБА_5 та 2021 році ОСОБА_2 мали намір оформити документально право на спадщину на спірні земельні ділянки, і в цей час їм стало відомо, що на місці розташування належної їм земельної ділянки знаходиться інша земельна ділянка відповідачів з кадастровим номером :03:001:0034, а отже із цього часу позивачам стало відомо про порушення їх прав відповідачами і звернулися в суд із позовом у строки передбачені ст..ст. 256,257,260 ЦК України і підстав для застосування наслідків передбачених ч 4 ст. 267 ЦК України відсутні.

За таких обставин суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин із посиланням на докази, оцінка яких відображена у рішенні суду обґрунтовано задовольнив заявлені позовні вимоги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду від 14 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 березня 2025 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ