ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8971/24 Номер провадження 22-ц/814/630/25Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.

суддів: Карпушина Г.Л., Пилипчук Л.І.,

за участю секретаря: Дороженка Р.Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2024 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Миргородський відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2024 року адвокат Мотальова-Кравець В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Миргородського ВДВС у Миргородському районі, в якому просила визнати незаконними дії державного виконавця по виконавчому провадженню №35328113 щодо відмови у знятті арешту грошових коштів заробітної плати на картковому рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 та зобов`язати державного виконавця скасувати арешт його зарплатного рахунку.

В обґрунтування скарги зазначала, що на виконанні Миргородського ВДВС перебуває виконавче провадження №35328113 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, в рамках якого було накладено арешт на всі банківські рахунки боржника, в тому числі і заробітний.

На звернення до державного виконавця щодо зняття арешту з зарплатного рахунку ОСОБА_1 державний виконавець відповів відмовою.

Вважає вказані дії незаконними, оскільки не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань з неї.

Залишення арешту на кошти, що складають заробітну плату та звернення на них стягнення унеможливлює отримання боржником будь-яких коштів заробітної плати.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні скарги.

Постановляючи ухвалу місцевий суд дійшов висновку про відсутність порушень законодавства державним виконавцем під час проведення виконавчих дій.

Також суд зазначив, що в разі неможливості державному виконавцю встановити статус грошових коштів на стадії накладення арешту, то арешт на такі кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення по суті поданої скарги.

Зокрема вказує, що суд не взяв до уваги надану ним довідку з фінансового відділу військової частини про те, що рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» використовується для зарахування заробітної плати, а отже є наявні підстави для зняття арешту з рахунку.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.06.2010 року і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

09.07.2010 року судом був виданий виконавчий лист №2-7842/10, який з 22.11.2012 р. перебуває на примусовому виконанні у Миргородському ВДВС Миргородського району Полтавської області.

В межах виконавчого провадження, державним виконавцем Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Кікіна С.А. 02.10.2023 року винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід у ІНФОРМАЦІЯ_2 та зазначено про необхідність бухгалтеру самостійно провести розрахунок заборгованості з моменту працевлаштування боржника до ІНФОРМАЦІЯ_3 та здійснювати відрахування у розмірі 1/2 частини доходів щомісячно до погашення заборгованості.

Після погашення заборгованості відрахування проводити в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.10.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кікіна С.А. від 05.01.2024 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у в/ч НОМЕР_1 .

Постановою державного виконавця Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кікіна С.А. від 13.02.2024 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у в/ч НОМЕР_2 . Здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 50% доходів щомісячно погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 188772,60 грн., після погашення заборгованості відрахування проводити у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кікіна С.А. від 13.02.2024 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 що отримує дохід у в/ч НОМЕР_2 .

Згідно Звіту про здійснення відрахування та виплати, залишок боргу по сплаті аліментів на травень 2024 року складає 136510,93 грн.

Відповідно до розрахунку від 31.07.2024 року заборгованості зі сплати аліментів станом на липень 2024 року сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів складає 194399,35 грн.

Згідно листа-відповіді Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.08.2024 року, боржником 21.02.2024 року написано заяву про визначення поточного рахунку для видаткових операцій.

28.02.2024 року державним виконавцем на підставі заяви боржника винесено відповідну постанову з визначенням поточного рахунку НОМЕР_3 та направлено за допомогою електронно цифрового підпису до АТ КБ «ПриватБанк» для виконання.

Звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 здійснено державним виконавцем у зв`язку із стягненням у примусовому порядку аліментів на утримання його сина та наявності значної заборгованості по їх сплаті.

Однак, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що державним виконавцем накладався арешт конкретно на відкритий в АТ КБ «Приватбанк» рахунок НОМЕР_3 з цільовим зарахуванням (зарплатна карта для виплат), який використовується для зарахування заробітної плати ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Миргородського ВДВС у Миргородському районі, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем дотримано приписи ст.ст.є 68-70 ЗУ «Про виконавче провадження» при проведенні виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-7842/10, виданого 09.07.2010 року Октябрським районним судом м. Полтави, а відтак правових підстав для задоволення скарги боржника не має.

Колегія суддів погоджується з даним судовим рішенням, виходячи з наступного.

Так, права та обов`язки виконавців визначені статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику.

Частинами 1-3, 10 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

За своїм змістом стаття 48 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді 19 травня 2020 року справи № 905/361/19, які відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковими для судів при вирішенні аналогічних спорів.

Так, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд обґрунтовано виходив того, що в матеріалах справи відсутні докази, що саме рахунок НОМЕР_3 , який відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» відноситься до рахунку, на який нараховуються заробітна плата боржнику ОСОБА_1 , тобто який в розумінні положень ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» має спеціальний режим використання і, в разі отримання документального підтвердження, на нього існують заборони звертати стягнення.

В даному випадку звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 здійснено державним виконавцем у зв`язку із стягненням у примусовому порядку аліментів на утримання його сина та наявності заборгованості по їх сплаті, тим паче скаржник, має значну заборгованість станом на липень 2024 року сукупний розмір якої по сплаті аліментів складає 194399,35 грн.

Вищевказаних висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги не спростовують.

Так, апелянтом не спростовано висновок суду про не надання ним доказів, що державним виконавцем накладався арешт конкретно на відкритий в АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 з цільовим зарахуванням для отримання заробітної плати, тобто, що такий рахунок має спеціальний режим використання, який виключає звернення стягнення на нього (ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»).

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволенням апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 березня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна Г.Л. Карпушин Л.І. Пилипчук