Справа № 369/7791/23
Провадження №2/369/670/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Скрипник О.Г.,

при секретарі Гребенюк Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вочко Віталія Вікторовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Хоменко Тетяна Леонідівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування її з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

25.05.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Хоменко Тетяна Леонідівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування її з чужого незаконного володіння.

13.03.2025 року представником позивача було подано до суду заяву про забезпечення позову, шляхом заборонивчиняти певні дії відповідачу ОСОБА_4 , а саме проведення будівельних робіт та заборону вчинення реєстраційних дій об?єкту будівництва та будь-яких інших дій на земельній ділянці площею 0,1049 га для індивідуального садівництва (кадастровий номер земельної ділянки :02:002:5101), яка розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Чабанівська селищна рада, цільове призначення для індивідуального садівництва.

Заява про забезпечення позову обгрунтована тим, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна Справа №369/7791/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватного нотаріус Хоменко Тетяна Леонідівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування її з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.05.2023 року на земельну ділянку площею 0,1049 га, кадастровий номер :02:002:5101, цільове призначення для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Чабанівська селищна рада, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 24 накладено арешт, який діє по теперішний час.

Незважаючи на накладений арешт відповідачем ОСОБА_4 на спірній земельній ділянці розпочато будівництво.

Зважаючи на те, що відповідач нехтуючи законом та у хвалою суду продовжує свої незаконні дії щодо незаконного володіння та розпорядження моєю земельною ділянкою вважаю, що лише накладення арешту на майно та забороною вчиняти певні дії може реально забезпечити виконання рішення суду по даній справі.

Представник позивача вважає, що забороною вчиняти певні дії а саме заборону на проведення будівельних робіт та заборону вчинення реєстраційних дій об?єкту будівництва на належній позивачу земельній ділянці буде забезпечено належне виконання рішення суду в подальшому.

Отже, у будь-який момент, до прийняття рішення у цій справі, «новий власник» земельної ділянки, яка належить Позивачу, ОСОБА_4 може знову відчужити вищезазначений об?єкт нерухомості (земельну ділянку) вже з побудованими ним об?єктами нерухомості, що істотно ускладнить чи унеможливить виконаний рішення суду, саме тому застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист порушеного права Позивача та поновлення її порушених прав та інтересів.

А невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме заборони на проведення будівельних робіт та заборону вчинення реєстраційних дій об?єкту будівництва призведе до неодноразових подальших відчужень земельної ділянки з побудованими на неї об?єктами нерухомості, і у випадку невжиття таких заходів існує загроза втрати Позивачем земельної ділянки та утруднення її повернення у разі задоволення позову, що ускладнить та в подальшому зробить неможливим виконання рішення суду у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд зважає на наступне.

Питання забезпечення позову врегульовано у Главі 10 Розділу І ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідност. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Представник заявника у заяві про забезпечення позову посилається на те, що в нього є підстави вважати, що будівельні роботи відповідача ОСОБА_4 можуть в подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. В той же час доказів того, що на спірній земельній ділянці відповідачем проводяться будівельні роботи, позивач суду не надав.

З матеріалів справи вбачається, що що згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2023 року, накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1049 га, що знаходиться на території Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер :02:002:5101, тобто заборона на володіння, розпорядження та користування земельною ділянкою. Вказана ухвала набрала законної сили.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 727/5718/21 зазначив, що забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення належного виконання в майбутньому рішення суду щодо суті спору. Відтак, необхідно обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі та підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Таким чином, загальні припущення позивача не є достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Також, Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 727/5718/21, зазначив, що «Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії».

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін ,а також інших учасників процесу. Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 334/6521/19.

Судом встановлено, що позивач не надав належного обґрунтування щодо співмірності запропонованих заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, зокрема, не довів, що запропоновані заходи є необхідними та пропорційними для захисту його прав та інтересів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вочко Віталія Вікторовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Хоменко Тетяна Леонідівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування її з чужого незаконного володіння залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти діб, з дня її постановлення.

Суддя Оксана СКРИПНИК