КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/3693/20 Головуючий у І інстанції Мерзлий Л.В.
Провадження №22-ц/824/7503/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

20 березня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на протокольну ухвалу Ірпінського міського суду від 13 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

УСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 у вигляді твердої грошової суми в розмірі 9 100,00 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 24 листопада 2010 року до 31 травня 2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від якого мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу в грудні 2017 року відповідач ОСОБА_3 викрав їх сина ОСОБА_5 та переховував його понад рік. У січні 2019 року правоохоронним органам вдалося встановити місце перебування дитини і вона змогла забрати сина. На теперішній час дитина проживає разом із нею.

Зазначала, що ОСОБА_3 не приймає жодної участі в матеріальному утриманні сина, всі витрати з утримання їх спільної дитини, забезпечення належного фізичного, духовного, психологічного та інтелектуального розвитку вона несе самостійно. Вважає, що інтересам сина буде відповідати визначення аліментів в твердій грошовій сумі.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просила позовні вимоги задовольнити.

Протокольною ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13 липня 2023 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_3 .

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 липня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді твердої грошової суми в розмірі 9100,00 грн щомісячно, починаючи з 18 червня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погодившись з ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13 липня 2023 року, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанціїта винести нову ухвалу, якою прийняти зустрічний позов ОСОБА_3 до спільного розгляду з первісним позовом.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 взаємопов`язані між собою, а протиправні дії суду першої інстанції були спрямовані лише на навмисне порушення процесуальних прав останнього.

В апеляційній скарзі звернуто увагу на те, що ухвалення судового рішення в формі «протокольної ухвали» не відповідає вимогам ч.ч. 1 - 5 ст. 265 ЦПК України, оскільки в рішенні, що оскаржується відсутні реквізити та не виконані вимоги, передбачені вказаною нормою, зокрема відсутнє обґрунтування оскаржуваного судового рішення.

10 березня 2025 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить задовольнити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 .

На обґрунтування відзиву зазначає, що всі рішення суду першої інстанції по справі № 367/3693/20, починаючи з 14 березня 2023 року, ухвалені неповноважним складом суду. Цей висновок стосується і «протокольної ухвали» Ірпінського міського суду Київської області від 13 липня 2023 року по справі № 367/3693/20, яка оскаржена ОСОБА_1 в апеляційному порядку.

11 березня 2025 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Шейко В.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на протокольну ухвалу Ірпінського міського суду від 13 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Відзив обґрунтований тим, що подання апеляційної скарги ОСОБА_1 , фактично свідчить про намагання добитися нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, представник ОСОБА_2 - адвокат Шейко В.В. у відзиві зазначає, що розгляд апеляційної буде мати наслідком порушення принципу «res judicata» - остаточності рішень суду, оскільки розглядаючи вимоги апеляційної скарги, суду слід буде здійснити переоцінку обставин, які встановлені судовими рішеннями в справі №367/3693/20, яке набрало законної сили.

Крім того, у відзиві звернуто увагу на те, що ОСОБА_1 оскаржувала не тільки рішення Ірпінського міського суду Київської області по суті, а й процесуальні документи, які ухвалювалися судом протягом слухання справи, як в даному випадку.

Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції зазначена в ст. 353 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку ст. 352 ЦПК України, повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв, як вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому, слід урахувати, що судове рішення, оскаржуване незалученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Судове рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього судового рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині судового рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку судове рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Виходячи з наведеного, першочергово підлягає до вирішення апеляційним судом питання про наявність порушеного права особи, яка звернулась з апеляційною скаргою не будучи учасником справи в суді першої інстанції.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «аналіз ч. 1 ст. 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків».

У п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тобто, у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 459/3289/18 провадження № 61-13159св19.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 вказує на те, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 13 липня 2023 року, якою в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 відмовлено, порушує права ОСОБА_1 .

Поряд із тим, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не вказала, яким чином ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 13 липня 2023 року про відмову в прийнятті зустрічного позову, порушує її права, як особи, яка не приймала участі у справі №367/3693/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Апеляційний суд також враховує той факт, що постановою Київського апеляційного суду від 08 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було залишено без задоволення, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 липня 2023 року залишено без змін.

ОСОБА_3 ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13 липня 2023 року, яку була проголошена без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання, в апеляційному порядку не оскаржував.

Таким чином, аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права та фактично зводяться до незгоди ОСОБА_1 з ухваленим рішенням суду, що набрало законної сили та свідчить про намагання добитися нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження на підставі ч. 3 ст. 362 ЦПК України

Керуючись ст. ст. 362, 370, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13 липня 2023 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 20 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар