Справа № 301/295/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2025 р.

Іршавський районний суд

Закарпатської області

в складі:

головуючого - судді Золотар М.М.

при секретарі - Симканич О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Іршавської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в Іршавський районний суд з позовом до Іршавської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Посилається на те, що згідно договору куплі-продажу квартири, який був укладений 29.01.1993 року, позивач ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1 . Договір посвідчено державним нотаріусом Іршавської державної нотаріальної контори Іванишинець В.І., зареєстровано в реєстрі за № 256.

Вищезазначена квартира придбана в період шлюбу подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за спільні кошти.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача (мати) - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане Іршавським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за актовим записом № 24.

За життя спадкодавець ОСОБА_3 розпорядження щодо майна, яке становить спадкову масу не залишала.

Позивач ОСОБА_1 та його жінка ОСОБА_3 однаково володіли та користувались квартирою, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому на їх частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному з них, як співвласнику належить право власності на 1/2 частку квартири, у відповідності до вимог ст. 28 КпШС УРСР.

Отже, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки у квартирі, що розташована в АДРЕСА_2 .

На час смерті ОСОБА_3 разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_1 (чоловік) та ОСОБА_2 (дочка), що стверджується довідкою Іршавської міської ради № 01-57/24 від 03.02.2025 року.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 її частку (1/2) у спадковому майні прийняли позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Так як спадкова квартира належать співвласникам на праві спільної сумісної власності, де частки співвласників не визначено, відсутність документів, які підтверджують склад спадкового майна, зокрема розмір частки померлої ОСОБА_3 у вказаній квартирі та неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, тому позивачі вимушені звернутися до суду для захисту своїх спадкових прав, оскільки в позасудовому порядку визначити розмір частки неможливо.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, а подали заяву, якою позов підтримали, просили задовольнити, справу розглянути у їх відсутності (а. с. 29).

Представник відповідача голова Іршавської міської ради Симканинець В. у судове засідання не з`явився, подав заяву, якою не заперечили проти визнання права власності за позивачами, справу просили розглянути без участі їх представника (а. с. 37).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні належними доказами встановлено, що згідно договору куплі-продажу квартири, який був укладений 29.01.1993 року, позивач ОСОБА_1 , купив квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 12-13). Договір посвідчено державним нотаріусом Іршавської державної нотаріальної контори Іванишинець В.І., зареєстровано в реєстрі за № 256.

Вищезазначена квартира придбана в період шлюбу подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за спільні кошти.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача (мати позивачки) - ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане Іршавським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за актовим записом № 24 (а. с. 6).

За життя спадкодавець ОСОБА_3 розпорядження щодо майна, яке становить спадкову масу не залишала.

Позивач ОСОБА_1 та його жінка ОСОБА_3 однаково володіли та користувались квартирою, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому на їх частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному з них, як співвласнику належить право власності на 1/2 частку квартири, у відповідності до вимог ст. 28 КпШС УРСР.

Отже, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки у квартирі, що розташована в АДРЕСА_2 .

На час смерті ОСОБА_3 разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_1 (чоловік) та ОСОБА_2 (дочка), що стверджується довідкою Іршавської міської ради № 01-57/24 від 03.02.2025 року (а. с. 15).

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 її частку (1/2) у спадковому майні прийняли позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Так як спадкова квартира належать співвласникам на праві спільної сумісної власності, де частки співвласників не визначено та відсутність документів, які підтверджують склад спадкового майна, зокрема розмір частки померлої ОСОБА_3 у вказаній квартирі, тому позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно статей 22, 23, 28 НпШС України, чинних на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, відносилося до спільної сумісної власності. Кожен з подружжя мав рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке перебувало в спільній сумісній власності подружжя, їх частки визнавалися рівними.

Відповідно до ст. ст. 60, 63 Сімейного кодексу України (який діє з 01.01.2004 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із ст. 357 Цивільного кодексу України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або за законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника може бути змінена за рішенням суду.

Згідно з правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. ст. 1218 та 1225 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 81, 89, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, ст. ст. 357, 368, 370, 1218, 1225, 1228, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити розмір часток співвласників квартири АДРЕСА_1 , наступним чином: 1/2 (2/4) частка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 1/2 (2/4) частка належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуючий: М. М. Золотар