ЄУН №337/6558/24
Провадження № 2/337/330/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Шварцер Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2024 року концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Прокоп`євої Т.О. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути зі ОСОБА_1 на користь концерну заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2019 року по 31.10.2024 року на загальну суму 24 510,53 грн., а також судові витрати у розмірі судового збору 2422,40 грн.

В обґрунтування позову вказано, що не зважаючи на відсутність письмово укладеного договору між споживачем та концерном, останній здійснював під час виникнення спірних правовідносин у період з 01.05.2019 року по 31.10.2024 року та продовжує надавати за адресою місця знаходження майна та реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 , послуги з постачання теплової енергії, які ним споживались без будь-яких заперечень щодо їхньої якості.

З 01 листопада 2021 року між концерном та відповідачем укладений типовий індивідуальний договір №602302143 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальних послуг.

У зв`язку з цим позивач вважає, що між ним та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, проте останній неналежним чином виконує зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, про стягнення якої просить позивач.

Ухвалою судді від 17 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

Сторони були сповіщені про місце, дату й час розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, а також відповідним повідомленням на офіційному веб-сайті Судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила провести розгляд справи без участі представника позивача, за наявними матеріалами, з ухваленням заочного рішення.

21 січня 2025 року відповідачка ОСОБА_1 подала заяву, згідно якої визнає заявлені позовні вимоги, але просить застосувати у справі строк позовної давності.

24 лютого 2025 року відповідачка ОСОБА_1 подала заяву, згідно якої вона визнає позовні вимоги за період з 01.05.2019 року по 31.10.2024 року в повному обсязі, у зв`язку з чим суму судового збору просить стягнути в розмірі 50%.

За вказаних обставин відповідно до ст. 247, ст. 279 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Не зважаючи на відсутність договору між відповідачем та концерном, останній здійснював, у період виникнення спірних правовідносин з 01.05.2019 року по 31.10.2024 року та продовжує надавати за адресою місця знаходження майна та реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 , послуги з постачання теплової енергії.

Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить як на споживачеві так і на теплопостачальній організації, не виключає можливість стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

02 жовтня 2021 року Концерн «Міські теплові мережі» розмістив на офіційному сайті індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії.

Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

З 01.11.2021 року між концерном «МТМ» та відповідачем укладений Типовий індивідуальний договір №602302143 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, у період з 01.05.2019 року по 31.10.2024 року концерном «МТМ» були надані, а відповідачем за вказаною адресою спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та теплової енергії, гарячої води без будь-яких зауважень щодо їхньої якості.

У відповідності до п.5 ч.3 ст. 20, п.5 ч.2 ст. 7 Законів України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року та №2189-VIII від 09.11.2017 року відповідно (далі Закони України №1875-IV, №2189-VIII) споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст.ст. 67, 68 ЖК України,п.10 ч.1 ст. 7 Закону України №417-VIII«Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» наймачі (власники)/співвласники квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За змістом ч.1 ст. 9 Закону України№2189-VIIIспоживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. При цьому, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, плата за надані послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Проте, як зазначено позивачем у позові, і що визнано відповідачем, зобов`язання зі сплати спожитих послуг остання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 24 510,53 гривень, що підтверджується відповідними довідкою та розрахунком.

У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Строк позовної давності у справі не пропущений, оскільки відповідно до пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Такий карантин діяв на всій території України з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року.

Таким чином, виходячи з наведених вимог законодавства, враховуючи та аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що відповідач, належним чином не виконуючи зобов`язання споживача зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг, порушив встановлений законом строк і порядок їх оплати, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Визнання позову відповідачкою не суперечить вимогам законодавства і не порушує права інших осіб.

Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем: 2422,40 гривень судового збору, відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України підлягають наступному розподіленню: 50 відсотків судового збору, що становить 1211,2 гривень, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, решта (1211,2 гривень) стягненню з відповідачки.

Керуючись ст.ст. 89, 141, 229, 247, 263, 264, 280, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь концерну «Міські теплові мережі» (, адреса: м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», 137):

заборгованість за житлово-комунальні послуги (особовий рахунок, договір №602302143) за період з 01.05.2019 по 31.10.2024 на загальну суму 24 510,53 гривень (двадцять чотири тисячі п`ятсот десять гривень 53 коп.);

судовий збір у розмірі 1211,20 гривні (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп.)

Повернути з державного бюджету концерну «Міські теплові мережі» (код ЄДРПОУ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 гривні (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп.), сплаченого згідно платіжного доручення №13456 від 19 листопада 2024 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах цивільної справи ЄУН №337/6558/24.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.С. Бредун