ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 675/522/23

Провадження № 22-ц/820/577/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання - Ковальова А.І.,

за участю: представника апелянтки - адвоката Глазунової Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №675/522/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2024 року, в складі судді Янішевської О.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання недійсними актових записів про народження, виключення відомостей з актових записів про народження,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати недійсним в актовому записі про народження №2 від 07 червня 2005 року, вчиненому виконавчим комітетом Тишевицької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області запису про ОСОБА_4 , як батька дитини - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати недійсним в актовому записі про народження №5 від 27 червня 2003 року, вчиненому виконавчим комітетом Тишевицької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області запису про ОСОБА_4 , як батька дитини - ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 ; виключити відомості про померлу особу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , як батька ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису №2 від 07 червня 2005 року, вчиненого виконавчим комітетом Тишевицької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області; виключити відомості про померлу особу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , як батька ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису №5 від 27 червня 2003 року, вчиненого виконавчим комітетом Тишевицької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що на момент народження відповідачів їхня матір ОСОБА_6 перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 , який було зареєстровано 21 лютого 1998 року та розірвано 12 січня 2006 року. Позивачка вказує, що відповідно до вимог частини 1 статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Вважає, що оскільки на момент народження ОСОБА_3 та ОСОБА_5 їхня матір перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , а ОСОБА_4 з позовною заявою про визнання свого батьківства до суду не звертався, сама ОСОБА_6 в обґрунтування своєї заяви про винесення обмежувального припису зазначала, що ОСОБА_4 не визнавав свого батьківства щодо відповідачів, то вказані обставини свідчать незаконність внесення в актові записи про народження відповідачів записів про їхнього батька.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відсутні підстави для виключення з актових записів про народження дітей даних про батька, оскільки позивачкою не доведено відсутності кровної спорідненості між дітьми та батьком, а також права позивачки на звернення з вимогами про внесення змін до актових записів інших осіб, передбаченого статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також неправильно застосовано норми ст.ст. 122, 126, 129 СК України. Відмовляючи в задоволенні позову, суд послався на частину 1 статті 126 СК України, відповідно до якої походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Разом з тим, на момент народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , їхня мати ОСОБА_6 перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 . Відповідно до частини 1 статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Оскільки відповідачі народжені під час перебування ОСОБА_6 з ОСОБА_7 , то внесення відомостей у їхні актові записи про народження про ОСОБА_4 , як батька відповідачів, є недійсним, позаяк такі записи могли бути внесені лише на підставі рішення суду. Враховуючи, що ОСОБА_4 не звертався до суду з позовом про визнання свого батьківства щодо відповідачів, а з рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 січня 2020 року у справі №675/1888/20 вбачається, що мати відповідачів в обґрунтування заяви про видачу обмежувального припису зазначала про те, що ОСОБА_4 своє батьківство відносно відповідачів не визнає, то вказані обставини свідчать про незаконність внесення в актові записи про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_5 записів про ОСОБА_4 як їхнього батька.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 07 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ухвалою суду від 07 лютого 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник апелянтки ОСОБА_1 - адвокат Глазунова Л.М. в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала, просила скасувати рішення суду першої інстанції.

Апелянтка ОСОБА_1 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила.

Відповідачка ОСОБА_2 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила.

Відповідач ОСОБА_3 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Третя особа - Ізяславська міська рада Шепетівського району Хмельницької області про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлена, представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника апелянтки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Зубарі Ізяславського району Хмельницької області, що підтверджується записом акту про народження №5 від 27 червня 2003 року, складеним виконавчим комітетом Тишевицької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Батьками дитини зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Відомості про батька внесені на підставі актового запису про шлюб №2 від 21 лютого 1998 року, складеного Білівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області.

ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зубарі Ізяславського району Хмельницької області, що підтверджується актовим записом про народження №2 від 07 червня 2005 року, складеним виконавчим комітетом Тишевицької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Батьками дитини зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Відомості про батька внесені на підставі актового запису про шлюб №2 від 21 лютого 1998 року, складеного Білівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області.

На підставі рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 липня 2005 року в записі акту про народження ОСОБА_10 №5 від 27 червня 2003 року виключено відомості про батька ОСОБА_7 та відомості про батька внесені на підставі заяви матері відповідно до статті 135 СК України.

29 квітня 2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звернулись до Ізяславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зі спільною заявою про визнання батьківства відповідно до статті 126 СК України щодо ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_6 .

На підставі вказаної заяви було внесено зміни до запису акту про народження №5 від 27 червня 2003 року, а саме: прізвище дитини виправлено з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 », в графі «по батькові дитини» виправлено з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_14 ». У відомостях про батька дитини виправлено з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 », в графі «ім`я» виправлено з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_15 », в графі «по батькові» виправлено з « ОСОБА_16 » на « ОСОБА_17 », в графі «дата народження» вказано « ІНФОРМАЦІЯ_7 », в графі «громадянство» вказано «Громадянин України», в графі «місце проживання» - « АДРЕСА_1 ».

29 квітня 2021 року Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) видано (повторно) свідоцтво про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 .

29 квітня 2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звернулись до Ізяславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зі спільною заявою про визнання батьківства відповідно до статті 126 СК України щодо ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_6 .

На підставі вказаної заяви було внесено зміни до актового запису про народження №2 від 07 червня 2005 року, а саме: прізвище дитини виправлено з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 », в графі «по батькові дитини» виправлено з « ОСОБА_18 » на « ОСОБА_19 ». У відомостях про батька дитини виправлено з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 », в графі «ім`я» виправлено з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_15 », в графі «по батькові» виправлено з « ОСОБА_16 » на « ОСОБА_17 », в графі «дата народження» вказано « ІНФОРМАЦІЯ_7 », в графі «громадянство» вказано «Громадянин України», в графі «місце проживання» - « АДРЕСА_1 ».

29 квітня 2021 року Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) видано (повторно) свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі статтю 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду (частина 2 статті 125 СК України).

Відповідно до частини 1 статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до частини 1 статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Частинами 1, 2 статті 137 СК України передбачено, що якщо той, хто записаний батьком дитини, помер до народження дитини, оспорити його батьківство мають право його спадкоємці, за умови подання ним за життя до нотаріуса заяви про невизнання свого батьківства. Якщо той, хто записаний батьком дитини, помер після пред`явлення ним позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини, позовну заяву можуть підтримати в суді його спадкоємці.

Згідно з ч.ч. 1, 2 стаття 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мотивуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження рішення про відмову в адміністративному та/або в судовому порядку. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

У постанові Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі №676/1200/20 зазначено, що передумовою звернення до суду у справах про виключення запису про батьківство є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. У разі доведення за допомогою застосування спеціальних знань відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження, в іншому випадку відмовляє в задоволенні позову.

Верховний Суд у постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №542/1042/17 зазначив, що оспорення батьківства після смерті того, хто записаний батьком дитини, можливе у разі: подання ним письмового заперечення свого батьківства до народження дитини; пред`явлення ним за життя позову до суду про виключення запису про нього як батька дитини; відсутності у нього, з поважних причин, інформації про запис батьком дитини.

Звернувшись до суду з позовом, позивачка зазначала, що ОСОБА_4 не є батьком дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а отже відомості в актових записах про їх народження, в яких ОСОБА_4 зазначений їхнім батьком, слід виключити.

Однак, позивачкою не надано суду належних та достатніх доказів, які б свідчили про невизнання ОСОБА_4 його батьківства щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та доказів оспорення факту батьківства. Посилання позивача на те, що померлий ОСОБА_4 мав намір оспорити своє батьківство також не підтверджені належними доказами.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

На підтвердження позовних вимог позивачкою не було надано суду належних та допустимих доказів, висновків експертизи щодо відсутності кровного споріднення між ОСОБА_4 та дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . З клопотанням про призначення у справі судової експертизи щодо встановлення спорідненості між дітьми та батьком сторони у справі не зверталися. В матеріалах справи відсутні будь-які інші достатні, належні та допустимі докази відсутності спорідненості між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

При цьому, судом встановлено, що 29 квітня 2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звернулись до Ізяславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану із спільними заявами, у яких ОСОБА_4 визнав, що він є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та просив внести відомості про батька до актових записів про народження дітей та вказати по батькові дітей за іменем батька, присвоїти прізвище « ОСОБА_12 », а також повторно видати свідоцтва про народження. На підставі вказаних заяв було внесено відомості про батька в актові записи про народження дітей.

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2022 року у справі №460/1755/19 зазначив, що зі змісту статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», можна зробити висновок, що положення такої статті не наділяють спадкоємців правом вимагати внесення змін до актових записів інших осіб, ніж цей спадкоємець чи померлий спадкодавець.

Враховуючи, що позивачка не довела, що ОСОБА_4 за життя оспорював своє батьківство, а відтак, за встановлених обставин у цій справі випливає, що позивачка не могла реалізувати процедуру щодо внесення змін у актові записи, передбачену статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Посилання позивачки на те, що доводи ОСОБА_6 у справі №675/1888/20 про видачу обмежувального припису про те, що ОСОБА_4 не визнає батьківство щодо її дітей, також не підтверджують та не спростовують кровного споріднення між дітьми та батьком.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Судові витрати

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 березня 2025 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко