Провадження № 2-н/537/900/2025
Справа № 537/1716/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2025 року суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Зоріна Д.О., перевіривши матеріали заяви Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, плати за абонентське обслуговування, -

УСТАНОВИВ:

Представник Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» Червона О.В. звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, плати за абонентське обслуговування в розмірі 15 820 грн. 25 коп. та судового збору в сумі 302 грн 80 коп.

Суддя, розглянувши заяву та додані до неї матеріали, встановив наступне.

Відповідно до статті 162 Цивільного процессуального кодексу України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 163 Цивільного процесуального кодексу України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Відповідно до частини 1 статті 47 Цивільного процесуального кодексу України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, а також юридичні особи.

Згідно з частиною 3 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно частини 1 статті 62 Цивільного процесуального кодексу України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної чи юридичної особи.

Статтею 43 Цивільного процесуального кодексу України визначені права та обов`язки учасників справи. Так, частиною 8 цієї статті встановлено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Наведені положення засвідчують обов`язковість та безумовність вимоги процесуального закону стосовно підписання заяви власноручним або електронним цифровим підписом заявника (його представника) або особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, як підтвердження справжньої волі заявника на настання відповідних правових наслідків станом на час звернення до суду із заявою, отже з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про видачу судового наказу подана представником Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» Червоною О.В. з очевидним застосуванням механічних

засобів відтворення власноручного підпису - факсиміле.

Аналогічний відбиток факсиміле представника Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» міститься на копії довіреності від 02.01.2025 №29-14/46.

Факсиміле - це, фактично, печатка, кліше, що відтворює власноручний підпис, аналог останнього. У свою чергу, підпис - це графічне накреслення, що позначає виконавця підпису і як почерковий об`єкт має характерні риси, виконується особою власноруч та наноситься на документ з метою посвідчення різних фактів та подій.

Отже, факсиміле - це печатка, за допомогою якої відтворюється підпис, тобто є копією підпису певної особи. Факсиміле від власноручного підпису відрізняється тим, що відсутня можливість стверджувати про наявність у особи, чий підпис відтворено, дійсної волі на підписання документу.

Частиною 3 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

В свою чергу, використання факсиміле при підписанні заяви про видачу судового наказу не передбачено чинним законодавством, а його застосування за письмовою згодою сторін у даному випадку не застосовується.

Відповідно до частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі сталою практикою Верховного Суду, надіслані на адресу суду процесуальні документи, які підписані з використанням факсиміле, не можуть вважатися такими, що підписані відповідним заявником. Законодавець передбачив обов`язковість та безумовність вимоги цивільного процесуального закону стосовно підписання позовної заяви власноручним або електронним цифровим підписом позивача (його представника) або особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, як підтвердження справжньої волі позивача на настання відповідних правових наслідків станом на час звернення до суду із позовом, отже дотримання принципу диспозитивності. Скріплення позовної заяви підписом позивача або його представника має бути виконане власноручно (постанови Верховного Суду від 08.07.2021 року у справі № 916/3209/20, від 24.05.2018 у справі № 5027/805-б/2012, від 26.06.2018 у справі № 922/4478/16, від 23.11.2018 у справі № 5023/1668/11; ухвали Верховного Суду від 26.01.2018 у справі №922/1743/17, від 05.06.2018 у справі №826/811/17, від 10.11.2021 у справі №761/10548/18.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Полтавського апеляційного суду від 22.04.2024 року по справі №554/7125/23.

Отже, заява, яка підписана за допомогою технічних засобів або факсиміле, в розумінні Цивільного процесуального законодавства України, є такою, що не підписана повноважною особою, оскільки не виражає особисту волю особи, яка здійснила такий підпис, про намір захисту порушених прав.

Таким чином, оскільки використання факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису процесуальним законом не допускається, факсимільний підпис не підтверджує підписання процесуального документа заявником та не свідчить про волевиявлення особи на підписання документу, тобто у даній справі заява про видачу судового наказу була подана до суду у паперовому вигляді і не підписана представником заявника належним чином (відсутній власноручний підпис), тому суддя дійшов до висновку, що вона не відповідає вимогам статті 163 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Вказана норма статті Цивільного процесуального кодексу України є імперативною та не містить положень щодо правомочності суду на залишення заяви без руху.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суддя вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Одночасно роз`яснює, що згідно частини 1 статті 166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини 1 статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку встановленому розділом II ЦПК України, після усунення її недоліків.

Керуючись статями 160, 161, 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, плати за абонентське обслуговування - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Д.О. Зоріна