Справа № 212/326/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді Швець М. В.; за участі секретаря судового засідання Майданик М. Є.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу, позовну заяву Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ ТАКЕ.

До суду звернулася представник позивача Ющенко В. В. із позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачів. Ухвалою суду позов було залишено без руху, недоліки усунуто позивачем, надано уточнену позовну заяву. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив розгляд на 25.02.2025, а потім на 18.03.2025.

В обидва судові засідання сторони та/або їх представники не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином. Під час звернення з позовною заявою представник позивача подала клопотання про те, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просила ухвалити заочне рішення у справі за наявними в матеріалах справи доказами (а. с. 12).

Оскільки всі учасники справи не з`явилися, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, на підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України, скористався своїм правом відкласти складення повного рішення.

Позиції сторін.

Позов обґрунтований таким. Позивач, як надавач послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, надав у період з 01.10.2013 до 15.09.2021 рік відповідачам послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 16 342,49 грн. Позивач виконав свої зобов`язання, а відповідачі зобов`язані оплатити надані послуги. На підставі ст. 625 ЦК України позивач також нарахував відповідачам інфляційні втрати, 3% річних у розмірі 5 059,33 грн та 1 729,80 грн відповідно. Усього разом просив стягнути солідарно з відповідачів 23 131,62 грн.

Крім цього, Позивач, як надавач послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, надав у період з 16.09.2021 до 31.10.2024 рік відповідачу ОСОБА_1 послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 10 486,97 грн. Позивач виконав свої зобов`язання, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги. На підставі ст. 625 ЦК України позивач також нарахував відповідачу інфляційні втрати, 3% річних, плату за абонентське обслуговування та пеню за порушення зобов`язань у розмірі 884,59 грн, 279,37 грн, 230,80 грн та 336,81 грн відповідно. Усього разом просив стягнути з відповідача 12 218,54 грн.

Крім того, просив стягнути з відповідачів судовий збір.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на позов не скористались, в судові засідання не з`явились.

Отже, питання, на які має відповісти суд:

1. чи були між сторонами у спірний період (з 01.10.2013 до 31.10.2024) відносини щодо послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення)?

2. якщо такі відносини були, чи наявна заборгованість і який її розмір?

3. якщо відносини та заборгованість є, чи є підстави для стягнення втрат від інфляції, 3% річних, плати за абонентське обслуговування та пені?

Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.

Обставина проживання відповідача ОСОБА_1 доказами не підтверджена. Згідно з Відповіддю № 1062496 від 24.01.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру особу ОСОБА_1 не знайдено (а.с. 34). Отже, обставина реєстрації місця його проживання за адресою, за якою надавалися послуги, або його право власності на квартиру тощо суду не підтверджені. Відповідно, не надано доказів на підтвердження користування ним послугами, щодо сплати за які заявлено позивачем у цій справі.

Обставина реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 з 16.09.2021 дотепер за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади ( а.с. 32). Тобто ОСОБА_2 з 16.09.2021 зареєстрована за іншою адресою. Доказів на підтвердження її користування послугами позивача в період з 01.10.2013 по 16.09.2021 суду не надано.

Довідка позивача за підписом бухгалтера відділу по роботі зі споживачами (а. с. 23) не є допустимим доказом на підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є наймачами квартири, що місце проживання обох або одного з них було зареєстроване за адресою, з якою пов`язується обставина користування послугами позивача, або фактично там проживали, або є власниками цієї квартири (не відповідає вимогам ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Оцінка аргументів сторін та висновки суду.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, якою визначено змагальність серед основних засад цивільного судочинства, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У Постанові ВП ВС від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц міститься такий висновок щодо тягаря доказування: «Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний… Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс» (п. 81).

Верховний Суд у своїй Постанові від 21.09.2022 у справі № 645/5557/16-ц зазначив, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача; пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Отже, стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В умовах, як у цій справі, коли відповідачі не відреагували на позов та не визнали обставину отримання від позивача послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення), тягар доведення цієї обставини покладається на позивача. Позивач на підтвердження цієї обставини жодного допустимого доказу не надав.

Відповідно до засади диспозитивності цивільного судочинства, визначеної ст. 13 ЦПК України, суд не може збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених самим ЦПК України. У цій справі відсутні підстави для збирання доказів судом, а тягар збирання і подання доказів повністю покладається на позивача.

Наданих суду доказів в їх сукупності - недостатньо для підтвердження обставини отримання відповідачами від позивача послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення). Оскільки ця обставина не доведена (отже, не встановлена судом), у зв`язку з цим позов не належить до задоволення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати належить покласти на позивача.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ ТАКЕ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», ідентифікаційний код 00130850, місцезнаходження: 50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 24 березня 2025 року.

Суддя: М. В. Швець