ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/17046/24

Провадження № 22-ц/820/76/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Демчук В.М.

за участю представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2024 року (суддя Стефанишин С.Л.).

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк», товариство, банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначалось, що 28.07.2021 між АТ «Альфа Банк» (перейменовано на АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 укладено угоду № 631740487 про надання споживчого кредиту, згідно якої банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. Позивач вказував, що кредитні кошти було надано відповідачу у спосіб, зазначений в договорі, проте, останній свої зобов`язання за договором не виконав, кредитні кошти у встановлений строк не повернув. Як наслідок, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у загальному розмірі 253562,47 грн.

Враховуючи викладене вище, оскільки відповідач в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, тому АТ «Сенс Банк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 631740487 у розмірі 253562,47 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, АТ «Сенс Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що 28.07.2021 між сторонами у справі укладено кредитний договір у формі електронного документу з використанням відповідачем електронного підпису 7213. В довідці про ідентифікацію, чітко зазначено, що клієнт уклав договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк». Акцепт договору позичальником здійснено (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) одноразовим ідентифікатором - 7213, а також зазначено номер телефону на який було відправлено ідентифікатор 21.

Вказує, що судом належним чином не досліджено виписку по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 28.07.2021 по 22.01.2023, з якої вбачається, що відповідачем здійснено витрат на суму - 241939.73 грн, в той же час надходжень від відповідача здійснено на суму 37400.00 грн.

Звертає увагу, що виписка по картрахунку підтверджує, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення банківських операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні представник позивача Альховська І.Б. підтримала апеляційну скаргу.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, місце і час слухання спраи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано підписаної відповідачем оферти, безпосередньо укладеного між сторонами кредитного договору у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не надано доказів видачі кредиту, первинних бухгалтерських та платіжних документів, доказів наявності у відповідача заборгованості на кредитом.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись.

Встановлено, що 28.07.2021 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а.с. 64)

Відповідач ОСОБА_1 , ознайомившись з умовами кредитування в банку та підписавши паспорт споживчого кредиту від 28.07.2021, отримав кредитну картку типу World Debit Mastercard (рахунок № НОМЕР_1 ). (а.с. 21, 25-27)

З виписки за картковим рахунком відповідача ОСОБА_1 за період з 28.07.2021 о 17.07.2023 вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами, частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів, виконував перекази грошових коштів, розраховувався кредитними коштами. (а.с. 21-22)

За змістом позову, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 253562,47 грн, з яких 126178,82 грн прострочене тіло кредиту, 26173,13 грн відсотки за користування кредитом, 97805,87 грн - тіло кредиту, 3404,65 грн відсотки за прострочене тіло кредиту.

Згідно з копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України).

Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Позивач пред`явив вимоги про стягнення заборгованості за договором, у тому числі, заборгованості за поточним та простроченим тілом кредиту та заборгованості за нарахованими відсотками та відсотками на прострочене тіло. На обґрунтування права вимоги в цій частині, в тому числі щодо розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, надав паспорт споживчого кредиту та акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної відновлювальної лінії, як невід`ємну частину спірного договору.

При цьому, не заслуговують на увагу посилання позивача на підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту та ознайомлення його таким чином з умовами кредитування, оскільки підписання споживачем паспорту споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця по наданню споживачу інформації. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року (справа № 393/126/20).

А тому, паспорт споживчого кредиту не може бути визнаний належним і достатнім доказом на підтвердження обставин погодження сторонами умов кредитування, в тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитом.

Крім того, акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної відновлювальної лінії, додана банком до позову, підписана виключно представником банку.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачем умови щодо надання кредитних коштів та домовленостей сторін про сплату відсотків за користування кредитом, наданий акцепт (прийняття) пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної відновлювальної лінії і паспорт споживчого кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Пропозиція (оферта) укласти договір на певних умовах, які в подальшому могли бути прийняті банком позивачем надана не була.

Разом з тим, доказами, які підтверджують наявність заборгованості відповідача та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пунктів 60-62, 65 Положення «Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 14.04.2021 по справі № 759/11453/20, «відповідачем не спростовано фактичне користування кредитними коштами, що слідує з виписки за його картковим рахунком, що міститься в матеріалах справи, які є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19)».

Таким чином, виписка по особовому рахунку відповідача, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом отримання кредитних коштів, їх суми та розміру сплачених коштів на погашення заборгованості.

Отже, фактичне отримання кредитних коштів ОСОБА_1 підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard (рахунок № НОМЕР_1 ) World Debit Mastercard за період за період з 28.07.2021 по 17.07.2023 з якої вбачається, що загальна сума фактично отриманих відповідачем коштів склала 163342,28 грн (разом з комісією за переказ з картки на картку), надходження (повернення) 37400 грн. Відповідно, сума неповернутих кредитних коштів становить 125942,28 грн.

Здійснення відповідачем платежів в погашення заборгованості по кредиту свідчить про часткове виконання відповідачем кредитних зобов`язань, засвідчують його волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ «Сенс Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на викладене вище, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 125942 грн 28 коп.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розмірі задоволених позовних вимог (49,67%) в розмірі 3778 грн 34 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, місцезнаходження 03150, місто Київ, вул. Велика Васильківська, 100) кредитну заборгованість в розмірі 125942 грн 28 коп. та 3778 грн 34 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 березня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай