ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/68/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилюк Ольги Борисівни, стягувач: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року до Дарницького районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2024 скаргу було залишено без руху та скаржнику був наданий строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для усунення зазначених недоліків.

17.12.2024 на адресу суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків скарги, на виконання вимог ухвали суду від 11.12.2024.

Однак, вивчивши заяву, суд дійшов до висновку, що вимоги ухвали суду від 11.12.2024 не виконані, а саме не надано доказаів надсилання скарги з додатками Дарницькому відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвалою суду від 17.12.2024 скаргу ОСОБА_1 , на дії/бездіяльність органу примусового виконання повернуто скаржнику.

01.01.2025 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу суду від 17.12.2024.

29.01.2025 постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Дарницького районного суду міста Києва скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У лютому 2024 року матеріали вищезазначеної цивільної справи надійшли на адресу Дарницького районного суду м. Києва та у встановленому ЦПК України порядку передані у провадження судді Сирбул О.Ф. 17.02.2025.

В обґрунтування скарги зазначає, що державний виконавець не мав правових підстав для відкриття виконавчих проваджень, оскільки ОСОБА_2 16 вересня 2024 року заявив про зарахування зустрічних однорідних вимог, надіславши на електронну пошту скаржниці заяву, в якій просив зменшити суму його боргу перед ОСОБА_1 з 207 841 грн до 144 747 грн, а також припинити його зобов`язання перед ОСОБА_1 на суму 63 094 грн, додавши доказ про сплату зменшеної суми боргу в розмірі 144 747 грн згідно платіжної інструкції № 9354-9522-7283-5634 від 19 вересня 2024 року. Таким чином, грошові зобов`язання виконані 19 вересня 2024 року, однак державним виконавцем не враховані.

Заявник вважає дії державного виконавця неправомірними, у зв`язку з чим звернулась до суду з даною скаргою, в якій просить визнати державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилюк Ольги Борисівни.

Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Отже, постанова про стягнення виконавчого збору є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Отже, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та з його примусовим виконанням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом

Частиною 2 статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, Закон України «Про виконавче провадження» установлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час дії Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця (постанови від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 20 січня 2019 року у справі № 161/8267/17 (провадження № 14-604цс18) та інші).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 382/389/17 (провадження № 11-1009апп19) зазначено, що імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 381/2126/18 (провадження № 14-324цс19), від 12 червня 2019 року у справі № 370/1547/17 (провадження № 14-223цс19), від 03 квітня 2019 року у справі № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18), від 03 квітня 2019 року у справі № 370/1034/15-ц (провадження № 14-103цс19).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстав, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в частині скасування постанови про стягнення виконавчого збору та винагороди виконавця з боржника ОСОБА_1 за виконавчим провадженням за номером № 76380055, за номером № 76379916, за номером № 76380006 та за виконавчим провадженням № 76379838, головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Данилюк Ольги Борисіівни від 24.10.2024 та в частині зобов`язати Дарницький відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повернути на банківський рахунок стягнутих коштів у розмірі 1 000 грн за виконавчий збір, 300 грн за сплату винагороди виконавця, оскільки спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та повернення стягнутих коштів за виконавчий збір та винагороди виконавця підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилюк Ольги Борисівни, стягувач: ОСОБА_2 в частині скасування постанови про стягнення виконавчого збору та винагороди виконавця з боржника ОСОБА_1 за виконавчим провадженням за номером № 76380055, за номером № 76379916, за номером № 76380006 та за виконавчим провадженням № 76379838, головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Данилюк Ольги Борисіівни від 24.10.2024 та в частині зобов`язати Дарницький відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повернути на банківський рахунок стягнутих коштів у розмірі 1 000 грн за виконавчий збір, 300 грн за сплату винагороди виконавця.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: