ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/28/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О. Ф.

за участю секретаря Кушнір А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитчик Ірини Володимирівни, стягувач - ОСОБА_2 ,

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту - скаржник, ОСОБА_1 ) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою на дії/бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитчик Ірини Володимирівни, стягувач - ОСОБА_2 .

Вимоги скарги мотивовані тим, що Дарницьким районним судом м. Києва 17.03.2023 було видано судовий наказ на стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 16 лютого 2023 року і до досянення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця від 19.01.2024 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заронено законом та належать боржнику ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2. 06.09.2024 боржник в особі представника звернувся до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про зняття арешту з грошових коштів, які є заробітною платою, про зняття арешту з зарплатного рахунку, яка отримана органом ДВС 17.09.2024 та 19.09.2024 розміщена в системі АСВП. Внаслідок винесення вищевказаної постанови Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) арештовано рахунок боржника, який використовується виключно для цільових виплат - отримання заробітної плати від роботодавця ТОВ «ЕКС-ТІАРА» та отримання від цього ж роботодавця відшкодування витрат особистих коштів працівником.

На підставі вищевикладеного просив визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитчик Ірини Володимирівни в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо не зняття арешту з рахунку IBAN НОМЕР_1 відкритому на ім`я ОСОБА_1 в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приват Банк» та грошових коштів (заробітної плати), що надходять (перебувають) на зазначеному рахунку. Зобов`язати державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитчик Ірину Володимирівну в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 зняти арешт з рахунку IBAN НОМЕР_1 відкритому на ім`я ОСОБА_1 в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приват Банк» та грошових коштів, що надійшли від ТОВ «ЕКС-ТІАРА» та перебувають на вказаному рахунку, надходитимуть на зазначений рахунок.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2024 прийнято скаргу до провадження.

06.01.2025 від старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитчик Ірини Володимирівни надійшли заперечення на скаргу. На виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа Дарницького районного суду міста Києва виданого 17.03.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 16 лютого 2023 року і до досянення дитиною повноліття. 23.03.2023 державним виконавцем виннесно постанову про відкриття виконавчого провадження. 18.01.2024 державним виконавцем сформовано запити до МВС України, ДФС, ДПС, ПФУ. Згідно відповіді ПФУ від 18.01.2024 особу знайдено в РЗО, але відсутні дані про отримання доходу. Згідно відповіді ДПС від 18.01.2024 інформація про податкового агента та суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами і суму утриманого ними податку, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи в державному реєстрі відсутня. Згідно відповіді МВС України від 18.01.2024 за боржником зареєстровано транспортний засіб. Згідно відповіді ДФС від 18.01.2024 боржник має рахунок відкритий в АТ КБ «Приват Банк». 19.01.2024 державним виконавцем сформовано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого станом на 01.01.2024 заборгованість становить 55 845,28 грн. До Відділу надійшла заява від ТОВ «ЕКС-ТІАРА», згідно з якої з 23.04.2024 боржник працює в даній організації на посаді технолога. 05.07.2024 державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого станом на 01.07.2024 заборгованість становить 74 967,50 грн. 19.09.2024 до Відділу надійшла заява представника боржника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про зняття арешту з грошових коштів, які є заробітною платою, про зняття арешту з зарплатного рахунку, проте до заяви не додано документального підтвердження про режим використання рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ «Приват Банк», а саме про те, що даний рахунок має спеціальний режим використання. 04.10.2024 на вищевказану заяву державним виконавцем надано відповідь. 30.11.2024 на прийомі державним виконавцем було роз`янено боржнику норми чинного законодавства та необхідність дотримання боржником та його роботодавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», проте державному виконавцю ані звітів про здійснені відрахування та виплати від ТОВ «ЕКС-ТІАРА», ані довідок про суми доходів та розміри утриманого податку з доходу боржника не надходило, а отже у державного виконавця відсутня будь-яка інформація щодо отриманих боржником доходів за період з липня по листопад 2024 року включно і як наслідок відсутня технічна можливість складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, згідно отриманого доходу боржника. На підставі вищевикладеного просила проводити розгляд скарги без участі представника Відділу та просила відмовити у задоволенні скарги.

21.01.2025 від старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитчик І. В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 21.01.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 21.01.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено заперечення на скаргу старшого державвного виконавця Микитчик І. В. до матеріалів справи.

У судове засідання скаржник не з`явився. 08.01.2025 від представника скаржника надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності скаржника та представника скаржника, вимоги скарги підтримала та просила задоволньити в повному обсязі.

У судове засідання стягувач ОСОБА_2 не з`явилася, 16.01.2025 надіслала заяву про розгляд скарги без її участі, підтримала доводи державного виконавця викладені в запереченнях на скаргу, просила відмовити в задоволенні скарги.

У відповідності до положень ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги не є перешкодою для її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали скарги, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Здійснення судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано розділом VІІ ЦПК України і спрямовано на захист учасників виконавчого провадження від порушень їх прав та свобод під час виконання судових рішень за принципом їх обов`язковості.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Судом встановлено, що Дарницьким районним судом міста Києва від 17.03.2023 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючиз 16 лютого 2023 року і до досянення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця від 23.03.2023 відкрито виконавче провадежння № НОМЕР_2 з примусового виконання судового наказу виданого Дарницьким районним судом міста Києва 17.03.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючиз 16 лютого 2023 року і до досянення дитиною повноліття.

Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

В рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 19.01.2024 старшим державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитчик І. В. винесено постанови про арешт коштів боржника, про розшук майна боржника, про арешт майна боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною зброєю, пневматичною та охолощеною зюроєю, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плату, пенсію як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Відповідно до частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

В абзаці другому частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Разом із цим, як вбачається із матеріалів скарги, скаржником не додано доказів того, що АТ КБ «Приват Банк» повідомило державного виконавця про цільове призначення рахунку IBAN НОМЕР_1 , яке унеможливлює накладення арешту на цей рахунок.

Скаржник надав виписку по картці за період з 22.04.2024 по 06.09.2024, з якої вбачається, що операція по зарахуванню заробітної плати за вказаним рахунком датується 08 травня 2024 року

Тобто перша операція по зарахуванню заробітної плати здійснена пізніше, а саме 08.05.2024 ніж винесено постанову державним виконавцем про арешт коштів боржника 19.01.2024.

Документального підтвердження, що вказаний рахунок має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом заявником державному виконавцю не надано.

Скарга також не містить відомостей про те, що вказаний рахунок є рахунком із спеціальним режимом використання, спеціальним або іншим рахунком, звернення стягнення на які заборонено законом.

Із змісту постанови державного виконавця від 19 січня 2024 року про накладення арешту на кошти боржника вбачається, що виконавець визначив банківським установам порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки, звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику.

Отже, у постанові про арешт коштів боржника від 19 січня 2024 року державний виконавець не накладав арешт на зарплатний рахунок, а, натомість, вказав на неможливість накладення арешту на кошти, звернення стягнення на які заборонено законом, що відповідає вимогам Закону.

Так, фінансовим установам нормами ст. 52 Закону покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на картковий рахунок банк виконав. Зазначене свідчить про те, що банк не визначив рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Крім того, надані заявником виписки по рахунку в АТ КБ «Приват Банк», IBAN НОМЕР_1 за період з 22.04.2024 по 06.09.2024 суд оцінює критично, оскільки, з даних виписок суд позбавлений можливості встановити цільове призначення вказаного рахунку, так як надходження заробітної плати на вказану картку за вищезазначений період відбувалось по договору SAMDNWFC60 від 08.05.2024. Відомостей того, що на вказану картку (рахунок), крім заробітних виплат, не може бути зарахована будь-яка виплата (переказ) вказані виписки та матеріали скарги не містять.

За таких обставин, вказаний рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на яких заборонено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що зазначений рахунок заявника не є рахунком із спеціальним режимом використання.

Відтак, державний виконавець діяв у відповідності до вимог чинного законодавства та з метою виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975р., п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29 липня 1998р., п. 37).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і також зазначено, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013р. по справі № 1-7/2013.

За приписами ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, судом встановлено, що у діях державного виконавця відсутні порушення норм Закону України «Про виконавче провадження».

Суд звертає увагу заявника на тому, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010р.).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що підстав для визнання дій старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитчик Ірини Володимирівни неправомірними немає, тому відсутні правові підстави для задоволення скрги.

Керуючись ст. ст. 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитчик Ірини Володимирівни, стягувач - ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: