Справа № 615/2116/24
Провадження № 2/615/47/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Логвінова А.О.,

за участю секретаря судового засідання Партоли О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 615/2116/24

за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

за участю учасників судового процесу:

представника відповідача Шовкова О.С.,

В С Т А Н О В И В:

Стислий зміст (виклад) позовних вимог.

14 листопада 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»(далі по тексту - позивач, АТ «ПУМБ») звернулось до Валківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1 ), у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 59 792,77 грн, з яких:

- за кредитним договором № 701 від 11 липня 2019 року у розмірі 31 313,48 грн, що складається з заборгованості за кредитом у розмір 19 642,15 грн; 8,09 грн заборгованості за відсотками; 11 663,24 грн заборгованості за комісією;

- за кредитним договором № 602 від 05 листопада 2019 року у розмірі 28 479,29 грн, що складається з заборгованості за кредитом у розмір 17 454,47 грн; 7,32 грн заборгованості за відсотками; 11 017,50 грн заборгованості за комісією.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11 липня 2019 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк»та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 701, за умовами якого вона отримала кредит на суму 28 655,18 грн.

Крім того, 05 листопада 2019 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк»та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 602, за умовами якого вона отримала кредит на суму 20 000,00 грн.

У порушення умов вказаних договорів відповідач не виконує належним чином свої кредитні зобов`язання за договорами, у зв`язку з чим станом на 09 вересня 2024 року у неї утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Стислий зміст (виклад) заяв по суті справи.

06 січня 2025 року від представника відповідача адвоката Шовкова Олега Сергійовича надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 74-79).

В обґрунтування заперечень проти позову, викладених у відзиві, представник відповідача зазначив, що взаявах про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначено, що умови викладені у публічній пропозиції яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ». Заява і пропозиція власне і складають договір, згідно якого в тому числі визначаються умови надання кредиту. Позивач надав до позову копію публічної пропозиції, яка не підписана відповідачем, а тому відсутні підстави вважати що відповідача ознайомили з правилами і тарифами обслуговування, на які позивач посилається у позові, та що зокрема відповідачеві надавались правила, тарифи, разом зі всіма змінами, додатками.

Також зазначено, що відповідач не отримувала кошти та зверталась до банку з заявою про те, що банком не надані їй кошти які повинні бути надані згідно кредитного договору.

На підтвердження отримання відповідачем кредиту позивачем надані платіжні інструкції від 11 липня 2019 р року та від 05 листопада 2019 року. З наданої позивачем платіжної інструкції від 11 липня 2019 року вбачається, що платником в ній виступає ОСОБА_1 , а не банк, як і отримувачем.

Крім того, платіж в сумі 28 644,18 грн здійснено платником ОСОБА_1 з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 . А даний рахунок визначений сторонами для повернення кредитних коштів банку. Таким чином, дана платіжна інструкція може підтверджувати лише переведення коштів платником ОСОБА_1 з одного рахунку на інший рахунок, визначений сторонами для погашення заборгованості банку № UA2496395. Немає жодного підтвердження того, що банк надав відповідачу кошти на розрахунковий рахунок, визначений умовами договору для надання споживчого кредиту, тобто на № 2844 в АТ ПУМБ.

З наданої позивачем платіжної інструкції від 05 листопада 2019 року вбачається, що платником в ній виступає ОСОБА_1 , а не банк, як і отримувачем. Крім того, платіж в сумі 20 000 грн здійснено платником ОСОБА_1 з розрахункового рахунку № НОМЕР_3 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_4 . А даний рахунок визначений сторонами для повернення кредитних коштів банку. Таким чином, дана платіжна інструкція може підтверджувати лише переведення коштів платником ОСОБА_1 з одного рахунку на інший рахунок, визначений сторонами для погашення заборгованості банку № UA2728808. Немає жодного підтвердження того, що банк надав відповідачці кошти на розрахунковий рахунок, визначений умовами договору для надання споживчого кредиту, тобто на № 2844 в АТ ПУМБ.

Окрім того, надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором, складені ним же самим, - в жодному разі не можуть бути самі по собі доказом наявності заборгованості та руху коштів. Розрахунок є лише вираженням позиції позивача, яку в установленому процесуальним законом порядку необхідно довести належними доказами.

Позивачем в якості доказу надано наступні «виписки»: 1. Виписка по рахунку № НОМЕР_5 за період з 11.07.2019 по 09.09.2024 р.р. 2. Виписка по рахунку НОМЕР_2 за період з 11.07.2019 по 09.09.2024 р.р. 3. Виписка по рахунку НОМЕР_3 за період з 05.11.2019 по 09.09.2024 р.р. 4. Виписка по рахунку НОМЕР_4 за період з 05.11.2019 по 09.09.2024 р.р

У двох виписках зазначено ким вони складені, а саме вказаний Начальник Управління стягнення проблемних активів Департаменту стягнення кредитів АТ «ПУМБ» Є.М. Височин. В двох виписках не вказано ким складені виписки. У всіх виписках відсутній підпис будь-якої відповідальної особи та печатка (в натуральному вигляді або електронному), таким чином у виписках відсутні дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Виписки не містять обов`язкових визначених діючим законодавством реквізитів, таких як сума вхідного залишку за рахунком, номер документа, сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суму вихідного залишку. Невідомо яка сума була на рахунку на початок періоду та на кінець періоду. Таким чином, дані виписки не відповідають вимогам законодавства, так як не містять обов`язкових визначених законодавством реквізитів. Також, з даних виписок не вбачається щоб Відповідачка отримала доступ до коштів, користувалась ними, зняла їх абощо. Відсутні докази надання банківської картки для користування вищезазначеними рахунками. Натомість, позивач не надав виписку по рахунку НОМЕР_6 , на який відповідно до умов визначених сторонами повинні були бути надані кредитні кошти. Таким чином, позивачем не надано жодного будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів у спосіб та в обсязі, визначених у заявах, та зазначених в позовній заяві.

Також, умови кредитного договору, які встановлюють комісію є недійсними відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аргументи (позиції) учасників справи.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. Судом двічі направлялись на адресу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» листи щодо забезпечення явки представника у судове засідання для надання особистих пояснень (а.с. 107, 120-121). Представником позивача подано клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні, однак доказів того, що представник позивача бере участь у іншій справі надано не було. Так само не надано доказів поважності неявки представника позивача у судове засідання, яке було призначено на 27 лютого 2025 року, у яке було визнано явку представника позивача обов`язковою. У зв`язку із повторною неявкою представника позивача у судове засідання, не поданням до суду доказів поважності неявки та наявністю в матеріалах справи заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість.

Рух справи.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 21 листопада 2024 року прийнято позовну до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 11 лютого 2025 року задоволено частково клопотання представника відповідача адвоката Шовкова Олега Сергійовича про витребування доказів. Витребувано у Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк»: - виписку по рахунку № НОМЕР_6 в АТ ПУМБ, за період з 11 липня 2019 року до 09 вересня 2024 року; - заяви чи інші документи які свідчать про волевиявлення ОСОБА_1 відкрити в АТ «ПУМБ» наступні рахунки: №№ НОМЕР_5 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; - докази видачі та отримання ОСОБА_1 банківських карток для доступу до наступних рахунків в АТ «ПУМБ»: №№ НОМЕР_5 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; - заяву ОСОБА_1 , надану нею АТ «ПУМБ» в 2019 році, щодо неотримання грошових коштів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

11 липня 2019 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, шляхом підписання заяви № 701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), підписанням якої відповідач підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО фізичних осіб, розміщену на сайті АТ «ПУМБ» (pumb.ua) в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх), погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладенням договору страхування, підписанням заяви підтримує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах (а.с. 8).

У заяві про приєднання до ДКБО фізичних осіб зазначено, що відповідачу надається кредит, шляхом банківського переказу, у розмірі 28 655,18 грн, в тому числі 24 786,00 грн на загальні споживчі цілі, 3 569,18 грн для оплати договору страхування, 300,00 грн для сплати разової комісії. Строк кредитування становить 24 місяці. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99 %. Розмір процентної ставки 0,01 % річних.

Реквізити для погашення заборгованості за споживчий кредит: рахунок № НОМЕР_7 у АТ «ПУМБ».

Також у ДКБО зазначено, що позивальник просить перевипустити карту до пакету «Кредитний плюс» до рахунку № НОМЕР_6 у гривні у відповідності з умовами ДКБО та тарифами банку, що є невід`ємною частиною ДКБО. Підписанням заяви підтвердила, що нею отримано у непошкодженому стані платіжну карту № НОМЕР_8 і ПІН.

11 липня 2019 року ОСОБА_1 також був підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що позичальнику надано кредит у розмірі 28 655,18 грн, строком на 24 місяці, зі сплатою 0,01 % річних та щомісячною комісією за обслуговування кредиту у розмірі 2,99 % (а.с. 8 зворот).

Відповідно до платіжної інструкції від 11 липня 2019 року на рахунок НОМЕР_2 перераховані кошти у розмірі 28 655,18 грн, у якості кредитних коштів за договором № 701 від 11 липня 2019 року (а.с. 24 зворот).

Згідно виписки з особового рахунку № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що на даний рахунок 11 липня 2019 року зараховані грошові кошти у розмірі 28 655,18 грн, як кредитні кошти за договором № 701 від 11 липня 2019 року (а.с. 30 зворот).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 09 вересня 2024 року відповідач має заборгованість у розмірі 31 313,48 грн, з яких: 19 642,15 грн заборгованість за кредитом, 8,09 грн заборгованість по процентам, 11 663,24 грн заборгованість по комісії (а.с. 25 зворот 27).

Також, 05 листопада 2019 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, шляхом підписання заяви № 602 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), підписанням якої відповідач підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО фізичних осіб, розміщену на сайті АТ «ПУМБ» (pumb.ua) в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх), погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладенням договору страхування, підписанням заяви підтримує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах (а.с. 11).

У заяві про приєднання до ДКБО фізичних осіб зазначено, що відповідачу надається кредит, шляхом банківського переказу, у розмірі 20 000,00 грн. Строк кредитування становить 24 місяці. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,99 %. Розмір процентної ставки 0,01 % річних.

Реквізити для погашення заборгованості за споживчий кредит: рахунок № НОМЕР_4 у АТ «ПУМБ».

Також у ДКБО зазначено, що позивальник просить перевипустити карту до пакету «Кредитний плюс» до рахунку № НОМЕР_9 у гривні у відповідності з умовами ДКБО та тарифами банку, що є невід`ємною частиною ДКБО. Підписанням заяви підтвердила, що нею отримано у непошкодженому стані платіжну карту № НОМЕР_10 і ПІН.

05 листопада 2019 року ОСОБА_1 також був підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що позичальнику надано кредит у розмірі 20 000,00 грн, строком на 24 місяці, зі сплатою 0,01 % річних та щомісячною комісією за обслуговування кредиту у розмірі 3,99 % (а.с. 11 зворот).

Відповідно до платіжної інструкції від 05 листопада 2019 року на рахунок НОМЕР_4 перераховані кошти у розмірі 20 000,00 грн, у якості кредитних коштів за договором № 602 від 05 листопада 2019 року (а.с. 25).

Згідно виписки з особового рахунку № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що на даний рахунок 05 листопада 2019 року зараховані грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн, як кредитні кошти за договором № 602 від 05 листопада 2019 року (а.с. 32 зворот 33).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 09 вересня 2024 року відповідач має заборгованість у розмірі 28 479,29 грн, з яких: 17 454,47 грн заборгованість за кредитом, 7,32 грн заборгованість по процентам, 11 017,50 грн заборгованість по комісії (а.с. 28-29).

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З матеріалів справи вбачається, що 11 липня 2019 року та 05 листопада 2019 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем укладені кредитні договори № 701 та № 602, шляхом підписання заяв на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Умови договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не порушують вимог Закону України «Про захист прав споживачів», є чіткі, зрозумілі, не допускають двоякого трактування, доступні для усвідомлення їх наслідків пересічному громадянину України, а відтак не потребують спеціальних знань у правовій та економічній сфері.

У заявах на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які підписані відповідачем, що не спростовано відповідачем, банк надав їй, як позичальнику, у повному обсязі всю необхідну інформацію, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, тобто: суму кредиту, дату його видачі, умови повернення, нарахування та сплати відсотків, розмір нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості та її сплати, строк дії договору, орієнтовна загальна вартість кредиту, тощо. ОСОБА_1 особистим підписом засвідчила, що вона погодилась на отримання кредиту саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними.

Зазначені обставини спростовують посилання представника відповідача про те, що відповідача не було повідомлено про мови кредитування.

Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц зробив висновок, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким розрахунком самого відповідача.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем також було надано виписку з особового рахунку № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , з якої вбачається, що на даний рахунок 11 липня 2019 року зараховані грошові кошти у розмірі 28 655,18 грн, як кредитні кошти за договором № 701 від 11 липня 2019 року (а.с. 30 зворот).

При цьому, умови заяви № 701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 11 липня 2019 року передбачають, що реквізити для погашення заборгованості за споживчий кредит є: рахунок № НОМЕР_7 у АТ «ПУМБ».

Також, позивачем надана виписка з особового рахунку № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 вбачається, з якої вбачається, що на даний рахунок 05 листопада 2019 року зараховані грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн, як кредитні кошти за договором № 602 від 05 листопада 2019 року (а.с. 32 зворот 33).

Умови заяви № 602 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 05 листопада 2019 року передбачають, що реквізити для погашення заборгованості за споживчий кредит є: рахунок № НОМЕР_4 у АТ «ПУМБ».

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Таким чином, виписки з особового рахунку відповідача є належними та допустимими доказами щодо надання кредитних коштів, з якої вбачається, що на рахунки відповідача були перераховані кредитні кошти.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаними кредитними договорами, відповідачем по справі суду надано не було, власного контррозрахунку не надано.

Так само, суду не було надано доказів того, що відповідач зверталась до позивача або до правоохоронних органів, з приводу того, що фактично вона не отримувала кредитні кошти за вказаними договорами.

Посилання представника відповідача на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження № 61-517св18), Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18 (провадження № 61-17205св19), Верховного Суду від 13травня 2020 року у справі № 219/1704/17 (провадження: 611211св19), як на підставу для відмови у задоволенні позову, суд до уваги не приймає, оскільки у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

У свою чергу суд не погоджується із сумою нарахованих відсотків за вказаними договорами.

Так, відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини 2 статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини 2 статті 1057 цього Кодексу.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина 2 статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Суд зазначає, що уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Отже, припис абзацу другого частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).

Як вбачається з заяви №701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 11 липня 2019 року, строк кредитування становить 24 місяці, тобто до 11 липня 2021 року.

Із заяви № 602 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 05 листопада 2019 року вбачається, що строк кредитування становить 24 місяці, тобто до 05 листопада 2021 року.

У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на встановлені вище обставини, враховуючи, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, відповідно за кредитним договором № 701 після 11 липня 2021 року (закінчення строку кредитування) та за кредитним договором № 602 після 05 листопада 2021 року кредитор не мав права нараховувати відповідачу проценти за користування кредитними коштами.

Таким чином, оскільки право кредитора нараховувати проценти за користування кредитом № 701 припинилось 11 липня 2021 року, тому нарахування процентів за користування кредитом починаючи з 12 липня 2021 року є безпідставним та не породжує у відповідача обов`язку сплачувати ці кошти.

Відповідно до розрахунку заборгованості, позивачем нараховано за період з 11 липня 2019 року по 11 липня 2021 року 0,67 коп відсотків за кредитним договором № 701, що в свою чергу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Так само, за кредитним договором № 602 після 05 листопада 2021 року припинилось право нараховувати відсотки.

Відповідно до розрахунку заборгованості, позивачем нараховано за період з 05 листопада 2019 року по 05 листопада 2021 року 1,18 грн відсотків за кредитним договором № 602, що в свою чергу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується стягнення з відповідача суми комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд зазначає наступне.

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 740/3852/19 (провадження № 61-7745св21) зазначено, що: «відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що:

«31.14. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

31.15. Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

31.16. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

31.17. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

31.18. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

31.19. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

31.20. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

31.22. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

31.23. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

31.24. Додатком 2 до протоколу Комітету з управління активами, пасивами і тарифами ПАТ «Ідея Банк» № 119.2 від 02 жовтня 2017 року (діяв на момент укладення оспорюваного договору) затверджено тарифи банку, у тому числі щодо послуг з кредитування. Тарифи передбачають такі послуги за обслуговування кредитної заборгованості: обслуговування кредитної лінії (визначення вартості послуги обумовлено умовами договору), видача довідок про кредитну заборгованість (50 грн), надання довідки про рух по рахунку (виписка по одному рахунку) (50 грн), надання довідки про рух по всіх рахунках кредитної угоди (історія договору) (75 грн), детальна розшифровка заборгованості за кредитом (150 грн), зміна дати щомісячного чергового платежу (100 грн), надання нового графіку щомісячних платежів за зверненням позичальника (100 грн), видача завірених печаткою банку копій кредитних договорів та додатків на них (за кожну), які зберігаються в архіві (50 грн), надання термінової послуги (200 грн).

31.25. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

31.29. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

32.3. Розмір плати за обслуговування кредиту визначений у пункті 6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів) та змінюється залежно від погашення кредиту: перший платіж за обслуговування кредиту становить 1 923 грн 49 коп., останній - 118 грн 61 коп.

32.2. Пунктом 1.4 кредитного договору ОСОБА_1 встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем.

32.4. Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.

32.8. Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

33.5. Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

34.3. З огляду на встановлені у справі обставини, а також сформульовані у цій постанові висновки щодо нікчемності пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зобов`язати ПАТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 19 червня 2018 року № Р24.00301.004034055 з огляду на нікчемність пунктів 1.4 та 6 цього договору, що забезпечує захист інтересу позивача у правовій визначеності».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що : «згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 4 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору (колонка 8 графіка). Розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування складає 18 вересня 2019 по 18 грудня 2020 року - 4 336,07 грн; з 18 січня 2021 по 18 березня 2022 року - 3 613,39 грн; з 18 квітня 2022 по 18 червня 2023 року - 2 168,03 грн; з 18 липня 2023 по 18 вересня 2024 року - 1 336,95 грн.

При цьому в кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не містять переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості, що в свою чергу свідчить про те, що позивачем не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитних договорів, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З урахуванням встановлених вище обставин, позовні вимоги про стягнення комісії за кредитними договорами задоволеннюне підлягають, у зв`язку з тим, що такі вимоги є нікчемними.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 37 098,47 грн, з яких:

- за кредитним договором № 701 від 11 липня 2019 року у розмірі 19 642,82 грн, що складається з заборгованості за кредитом у розмір 19 642,15 грн; 0,67 грн заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором № 602 від 05 листопада 2019 року у розмірі 17 455,65 грн, що складається з заборгованості за кредитом у розмір 17 454,47 грн; 1,18 грн заборгованості за відсотками.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено 2 422,40 грн судового збору за подання позову (позов подано через систему Електронний Суд»), що підтверджується платіжною інструкцією № 506 від 22 жовтня 2024 року (а.с. 40).

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 502,97 грн (37 098,47 / 59 792,77 х 2 422,40 = 1 502,97).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 268, 273, 351-352, 354-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у розмірі 37 098 (тридцять сім тисяч дев`яносто вісім) грн 47 коп, з яких:

- за кредитним договором № 701 від 11 липня 2019 року у розмірі 19 642 (дев`ятнадцять тисяч шістсот сорок дві) грн 82 коп, що складається з заборгованості за кредитом у розмір 19 642 (дев`ятнадцять тисяч шістсот сорок дві) грн 15 коп; 0 (нуль) грн 67 коп заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором № 602 від 05 листопада 2019 року у розмірі 17 455 (сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн 65 коп, що складається з заборгованості за кредитом у розмір 17 454 (сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири) грн 47 коп; 1 (одна) грн 18 коп заборгованості за відсотками.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» витрати зі сплаті судового збору у розмірі 1502 (одна тисяча п`ятсот дві) грн 97 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_11 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 20 березня 2025 року.

Суддя А.О. Логвінов