КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/396/24
Провадження № 2/488/204/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21.03.2025 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бердникову К.О. звернулася до Корабельного районного суду міста Миколаєва з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 35 000,00 грн. на кожного щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до повноліття дітей.

В обґрунтування позову зазначила, що 24 червня 2021 року був зареєстрований їхній шлюб з відповідачем.

З відповідачем мають двох спільних малолітніх дітей синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказала, що відповідач є громадянином Сполучених Штатів Америки проте, тривалий час перебував в Україні, володіє нерухомістю в місті Миколаєві, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 , у якому проживало подружжя. На день звернення до суду з даним позовом відповідач проживає в США.

Зазначила, що відповідач добровільно надавав позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 2 400 дол. США (щомісячно), інколи навіть більше. Однак згодом відмовився у подальшому надавати позивачу матеріальну допомогу добровільно, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду.

Посилаючись на те, що відповідач раніше надавав матеріальну допомогу у розмірі 2 400 дол. США і те, що майновий стан відповідача не змінився, позивач вважала, що розмір аліментів на кожну дитину повинен становити 35 000,00 грн.(щомісячно).

Ухвалою суду від 03.04.2024 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.

У відзиві на позовну заяву відповідач від імені якого діяв представник адвокат Островська О.В. не погодився з доводами позивача, позовні вимоги визнав частково та посилаючись на рівність прав батьків у вихованні та утриманні дітей, вважав за можливе стягувати з нього аліменти на утримання обох синів в сумі 20 000,00 грн. щомісячно. Вказав, що він є громадянином США та більше року позивач не дозволяє йому бачитися та розмовляти з дітьми. Також зазначив, що пропонував позивачу укласти нотаріально посвідчену угоду щодо утримання та виховання дітей однак, остання не бажає спілкуватися з приводу угоди та вимагає грошей.

Відповіді на відзив на позовну заяву до суду не надходило.

В судове засідання, яке було призначено на 05.03.2025 р., сторони не з`явилися.

Позивач надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності та відсутності її представника, вимоги позовної заяви підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник відповідача адвокат Островська О.В. надіслала через підсистему Електронний суд заяву в якій просила розглянути справу у відсутності відповідача та його представника, просила задовольнити позов частково та під час ухвалення рішення врахувати, що відповідач перебуває на пенсії та є особою похилого віку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі, з урахуванням висновків постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14, відповідно до якої якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов піддягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.06.2021 р. між позивачем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 зареєстрований шлюб Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зроблений актовий запис № 348. Вказане підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 24.06.2021 р.

Сторони мають двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 відповідно, а також витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану від 24.06.2021 р. № 6 і № 1.

Відповідач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином Сполучених Штатів Америки та фактично проживає у цій країні, що підтверджується наявними у справі доказами.

Як вбачається з наданої позивачем виписки по картці, відкритої на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ ПриватБанк, у період з 01.01.2022 до 11.12.2023 р. відповідачем у добровільному порядку щомісяця перераховувалися кошти на банківський рахунок позивача здебільшого в сумі 2 970,00 доларів США.

З наданої суду довідки Департаменту з надання адміністративних послуг ММР № 23080-07-08 про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку вбачається, що позивач, ОСОБА_1 , разом із синами проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1 , який належить відповідачу на праві власності, про що жодна із сторін не заперечувала.

Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 XII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси.

Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Позивачем не надано доказів та з матеріалів справи неможливо встановити, що відповідач має стабільний дохід та/або розмір отримуваного ним доходу, надасть останньому змогу сплачувати аліменти щомісячно на дітей по 35 000,00 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач є особою похилого віку, проживає у Сполучених Штатах Америки, доходу в Україні не має проте, у добровільному порядку надав матеріальну допомогу позивачу на утримання їхніх дітей, що підтверджується матеріалами справи.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню, суд, зокрема, керується ст. 7 ЗУ Про Державний бюджет на 2025 рік, яким установлено, що у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років складає 3 196,00 гривень.

Відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя.

Згідно з ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України Про охорону дитинства, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

3 огляду на викладене, враховуючи вимоги чинного законодавства, принцип рівноцінності обов`язків батьків щодо утримання дітей, часткове визнання відповідачем позову, суд доходить переконання, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі по 15 000,00 гривень на кожну дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави суму неоплаченого судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

Суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Частиною 2 ст. 184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 15 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 02.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі в розмірі 15 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 02.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 .

Суддя: Я.А. Чернявська