Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1128/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2025 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Васільєва С.В.,

за участі секретаря судового засідання Шимкової Т.М.,

представника позивача Тарадуди В.В. (в режимі відеоконференції)

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю м`ясо-переробний завод «Поділля» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- стягнути з відповідача - ТОВ МПЗ "Поділля" (, 31000, м. Красилів, вул. Будівельна 5) вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля RENAUGT KANGOO 1.5dCi 5МТ 4dr, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , внаслідок його суттєвого пошкодження у ДТП на користь ОСОБА_1 , що становить 49 609 грн. 49 коп. (сорок дев`ять тисяч шістсот дев`ять гривень сорок дев`ять копійок);

- стягнути із відповідача - ТОВ МПЗ "Поділля", , 31000, м. Красилів, вул. Будівельна 5 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. (сто тисяч гривень).

Позов мотивує тим, що 07 вересня 2021 року близько 14 год. 20 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "IVECO DAILY 50С17" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , заснув за кермом, внаслідок чого допустив зіткнення передньою частиною керованого автомобіля «IVECO DAILY 50С17» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 із задньою частиною рухомого автомобіля «RENO KANGOO» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який під керуванням водія ОСОБА_1 , рухався в попутному напрямку.

Після зіткнення автомобіль «RENO KANGOO» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 в некерованому стані з`їхав в кювет та здійснив наїзд на нерухому перешкоду (дерево).

Особою, що несе цивільно-правову відповідальність за спричинену вказаним транспортним засобом шкоду, є відповідач - ТОВ МПЗ "Поділля", оскільки ТОВ МПЗ "Поділля" є володільцем вказаного транспортного засобу.

ДТП сталася з вини третьої особи, а саме ОСОБА_2 , який є найманим працівником відповідача - ТОВ МПЗ "Поділля".

Відповідно до висновку експерта за результатами автотоварознавчого дослідження №216/21 від 27 жовтня 2021 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля RENAULT KANGOO, внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження, зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 13.09.2021, по середній вартості нормо годин за даними Хмельницького регіонального відділення СЕУ, станом на час завершення виконання даного дослідження, складає 170 206 грн. 92 коп.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит №529-ЮР від 18 травня 2023 року, ПрАТ «СК «Євроінс Україна»» 18.05.2022 було перераховано AT КБ «ПриватБанк», згідно заяви від 03.12.2021, страхове відшкодування у розмірі 120 597 грн. 43 коп.

За договором фінансового лізингу автомобіля №HMSWA!00000562 від 10.09.2019 р. AT КБ «ПриватБанк» є лізингодавець, а ОСОБА_1 , є лізингоодержувачем.

Оскільки вартість майнового збитку складає 170 206 грн. 92 коп., а страхове відшкодування було сплачено у розмірі 120 597 грн. 43 коп., то позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача різницю суми, що складає 49 609 грн. 49 коп.

Щодо моральної шкоди, то вказує, що внаслідок протиправних дій понесені значні моральні втрати. Враховуючи те, що його дружина зазнала травм під час ДТП, пережив надмірне хвилювання та стрес з приводу стану її здоров`я та під час її лікування.

Ухвалою від 04.10.2024 позовну заяву призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 13.11.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

21.01.2025 у судовому засіданні також взяв участь позивач, який повідомив, що зі страховою компанією спору не було.

Щодо відповідача, то розраховував на добровільне вирішення спору. Проте спільної мови не знайшли, директор відповідача не брав слухавку.

Останній надав автомобіль замість пошкодженого (автомобіль необхідний позивачеві в роботі), конкретного строку не визначали, до отримання нового. Однак одного дня зателефонував працівник поліції та повідомив, що цей автомобіль знаходиться у розшуку (викрадений).

Моральну шкоду визначає із трьох складових (пропорційно, по 1/3): 1.внаслідок завданої шкоди дружині, 2.внаслідок пошкодження автомобіля, 3.внаслідок поведінки відповідача (зокрема, недотримання домовленостей, повідомлення про викрадення авто).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв чи клопотань від відповідача не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

За договором фінансового лізингу автомобіля №HMSWA!00000562 від 10.09.2019, AT КБ «ПриватБанк» є лізингодавець, а ОСОБА_1 , є лізингоодержувачем автомобіля «RENO KANGOO», 2014 року випуску .

Згідно акту приймання-передачі транспортного засобу, та листа банку, від 15.06.2022, ОСОБА_1 прийняв вказаний транспортний засіб, виконав зобов`язання.

Наказом АТ КБ «Приватбанк» від 15.06.2022 наказано провести перереєстрацію ТЗ на ОСОБА_1 .

Відповідно до ухвали Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2023 року у справі №677/192/22 звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України в зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_3 .

Закрито кримінальне провадження за № 0001723 від 10 вересня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2021 року, на автомобіль марки «IVECO DAILY 50С17», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , після набрання ухвалою законної сили скасовано.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2021 року, на автомобіль марки «JEEP RENEGADE» ,державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , після набрання ухвалою законної сили скасовано.

Речові докази: автомобіль марки «IVECO DAILY 50С17», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання товариству з обмеженою відповідальністю м`ясо - переробний завод «Поділля», залишено власнику, автомобіль марки «JEEP RENEGADE», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , який переданий на зберігання власнику ОСОБА_4 , залишено останньому.

Цивільний позов ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю м`ясо - переробний завод «Поділля» про стягнення майнової та моральної шкоди залишено без розгляду.

Із ухвали слідує, що «Згідно обвинувального акту, складеного 31 січня 2022 року, ОСОБА_2 ставиться в вину те, що 07 вересня 2021 року близько 14 год. 20 хв. керуючи автомобілем «IVECO DAILY 50С17» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 рухаючись по 165 км. автодороги 11-03 сполученням «Житомир-Чернівці», зі сторони м. Хмельницького в напрямку до м. Старокостянтинів, поблизу с. Пашутинці, Хмельницького району (колишній Красилівський район) в порушення вимог п. 2.3(6) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правил дорожнього руху) проявив неуважність, в порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху не врахував дорожньої обстановки, заснув за кермом, в внаслідок чого допустив зіткнення передньою частиною керованого автомобіля «IVECO DAIL Y 50С17» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 із задньою частиною рухомого автомобіля «RENAULT K.ANGOO» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 який під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухався в попутному напрямку. Після зіткнення автомобіль «RENAULT KANGOO» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 в некерованому стані з`їхав в кювет та здійснив наїзд на нерухому перешкоду (дерево).

В подальшому автомобіль «IVECO DAILY 50С17» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 перебуваючи в некерованому стані, через те, що водій ОСОБА_5 заснув, здійснив зіткнення із задньою частиною рухомого автомобіля «JEEP RENEGADE» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_6 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми шийного відділу хребта, перелому дужки першого шийного хребця навколо отвору правої вертебральної артерії без порушення цілісності отвору, перелому дужки третього шийного хребця без зміщення, по своєму характеру відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби)».

У судовому засіданні також було оглянуто матеріали вказаної кримінальної справи.

Зокрема, ОСОБА_3 було заявлено цивільний позов (від 22.03.2023) до відповідача, в якому було заявлено прохання про стягнення моральної шкоди у розмірі 300 000 грн. та майнової шкоди 22249,80 грн.

У подальшому ОСОБА_3 було подано розписку від 4.10.2023, згідно якої вона отримала в якості відшкодування моральної та майнової шкоди за спричинене ДТП від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 43115 грн., з яких 30000 грн. моральна шкода та 13115 грн. витрати на лікування.

Також вказано, що претензій майнового характеру особисто до ОСОБА_2 не має. Цивільний позов пред`явлено не буде. Не заперечує щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням сторін.

Також, згідно довідки товариства з обмеженою відповідальністю м`ясо-переробний завод «Поділля» від 10.01.2022, ОСОБА_2 дійсно працює в ТОВ МПЗ «Поділля» з 03.01.2011 на посаді водій транспортних засобів.

Відповідно до висновку експерта за результатами автотоварознавчого дослідження №216/21 від 27 жовтня 2021 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля RENAULT KANGOO, внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження та зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 13.09.2021, по середній вартості нормо годин за даними Хмельницького регіонального відділення СЕУ, станом на час завершення виконання даного дослідження, складає 170 206 грн. 92 коп.

У висновку зазначено, що в даному випадку відновлювати пошкоджений автомобіль є економічно недоцільним, тому що вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість без врахування пошкоджень внаслідок даної пригоди, тобто Свр >=C (304721,43 грн.>170206,92 грн.), тому вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля внаслідок його пошкодження у ДТП визначається у розмірі його ринковій вартості на момент пошкодження, тобто У=С=170206,92 грн.

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування ПРАТ «СК «Євроінс Україна» від 15.12.2021, такий склав 120 597,43 грн.

Зокрема, зазначено, що вартість залишків ТЗ становить 58612 грн., ліміт відповідальності страховика 130 000 грн.

Згідно листа страхової компанії від 18.05.2023, розмір страхового відшкодування визначався страховиком як різниця між вартістю ТЗ до та після ДТП (179209,43 58612).

18.05.2022 було перераховано АТ КБ «Приватбанк» страхове відшкодування 120597,43 грн та затверджено страховий акт. Вказано, що ОСОБА_1 не був ні власником ТЗ, ні одержувачем страхового відшкодування.

Також у судовому засіданні була допитана як свідок ОСОБА_3 , яка повідомила, що внаслідок ДТП, зокрема, після обстеження на КТ було виявлено 2 переломи шийних хребців. 4 місяці була на лікарняному, 9 місяців була в манжеті на шиї. Чоловік підтримував у всьому, перший місяць після ДТП взагалі нічого не могла робити, чоловік допомагав навіть одягатись. Чоловік відвозив на лікування, на крапельниці (такі були прописані на 10 днів).

ДТП вплинуло на життя, не могла виконувати побутові обов`язки. Раніше їздила за кермом, більше не могла (майже рік не керувала).

Чоловік сильно це переживав, був пригнічений, це позначилось на його здоров`ї (тиск, головні болі).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Щодо майнової шкоди.

ОСОБА_1 вважає, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 49 606,90 грн. недоплаченої завданої шкоди, яка має бути відшкодована відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В порядку ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст.22 ЦК України).

Правовідносини, які склались між сторонами, регулюються також нормами спеціального закону, а саме Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 3 зазначеного Закону було визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 22.1 Закону встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, а у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої особою шкоди, винна особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Верховний Суд у постановах від 16.12.2020 р. у справі № 462/1696/15-ц, від 16.12.2020 у справі № 757/13525/18-ц з також зазначив, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Якщо потерпілому недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для повного відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

У спірному випадку ліміт відповідальності був встановлений у розмірі 130000 грн. за майнову шкоду.

Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Отже, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 752/13375/19.

Як встановлено судом, розмір страхового відшкодування визначався страховиком як різниця між вартістю ТЗ до та після ДТП (179209,43 58612).

Вартість залишків ТЗ становить 58612 грн.

Страхова виплата була здійснена на користь АТ КБ «Приватбанк» 18.05.2022.

У подальшому, 15.06.2022 між банком та позивачем складено документи на перереєстрацію ТЗ на ОСОБА_1 , позивач згідно акту прийняв вказаний транспортний засіб.

Отже, згідно встановлених обставин, пошкоджений автомобіль «RENO KANGO» був переданий позивачеві.

Ухвала Красилівського районного суду від 04.10.2023 не містить відомостей щодо долі вказаного транспортного засобу.

Доказів, що залишки автомобіля марки «RENO KANGO» були передані відповідачу, відсутні.

Верховний Суд у постанові від 11 січня 2023 року у справі № 211/3277/20 вказав, що при ухваленні рішення про компенсацію шкоди за статтею 1194 ЦК України з урахуванням вимог статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в суду відсутні підстави зобов`язувати потерпілого передати залишки транспортного засобу особі, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (винному).

Позивач не позбавлений можливості реалізувати залишки його транспортного засобу шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту.

Задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, не можна визнати обґрунтованим.

Тому, враховуючи наведені висновки Верховного Суду, у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Щодо стягнення моральної шкоди

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

Потерпілий має подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди внаслідок ДТП, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок, що аналіз норм статей 1172 та 1187 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

У рішенні від 12.07.2007 року у справі «Станков до Боргарії» Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Однак, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Отже, практика ЄСПЛ з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц).

Суд враховує, що деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами, що не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Крім того практикою ЄСПЛ визнано презумпцію моральної шкоди, що означає правило, відповідно до якого, у разі порушення майнових або цивільних прав "середня", "нормально" реагуюча на протиправну поведінку щодо неї людина відчуває страждання (моральну школу).

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди.

Водночас, таке відшкодування доведене щодо двох обставин внаслідок завданої шкоди дружині, 2.внаслідок пошкодження його автомобіля, яким він керував.

Щодо поведінки відповідача (зокрема, недотримання домовленостей, повідомлення про викрадення авто), то такі підстави не були викладені у позовній заяві, не були підставою позову, повідомлені позивачем лише у судовому засіданні у власних поясненнях (які не мають доказового значення).

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує, що позивач перебував разом із дружиною, був безпосереднім учасником дорожньо-транспортної пригоди (керував транспортним засобом, за участі якого сталось ДТП), в якій його дружина отримала тілесні ушкодження.

Суд також враховує той факт, що позивач постійно перебував поряд із дружиною, здійснював її догляд в медичних установах, під час і після лікування, у зв`язку з чим зазнавав душевних страждань та хвилювань.

Виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, який був безпосереднім учасником події ДТП та свідком того, що його дружина зазнала фізичної травми, а також подальший період її реабілітації, зміну звичного укладу життя подружжя, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 25 000 грн., що не може вважатися явно завищеним чи надмірним для відповідача.

Саме такий розмір моральної шкоди, на думку суду, та враховуючи обставини справи, буде співмірним з фактом заподіяння шкоди та глибиною моральних страждань позивача.

Крім цього, такий розмір відшкодування не поставить у важкий матеріальний стан відповідача та не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача.

Тому у цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Отже, позов слід задовольнити частково.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач був звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню (на суму 25000 грн.), що становить 16,71% від ціни позову 149609,49 грн., з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеної частини - в сумі 202,39 грн. (сума збору, яка підлягала сплаті 1211,20 х 16,71 / 100).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 77-81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю м`ясо-переробний завод «Поділля» на користь ОСОБА_1 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю м`ясо-переробний завод «Поділля» на користь держави судовий збір в розмірі 202 (двісті дві) грн. 39 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 );

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю м`ясо-переробний завод «Поділля» (31000, Хмельницька область, м. Красилів, вул. Будівельна 5, )

Повний текст рішення суду складено та проголошено 21.03.2025

Суддя С. В. Васільєв