Номер провадження: 22-ц/813/489/25
Справа № 2-1948/2009
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

25.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кострицького В.В. (суддя доповідач), Коновалової В.А., Лозко Ю.П., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2022 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про розподіл майна та грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2022 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про розподіл майна та грошових коштів відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулась безпосередньо до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.10.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24.05.2022 залишено без руху.

На виконання ухвали Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 , надійшла заява про продовження строку для усунення недоліків у зв`язку із погіршення стану здоров`я на підтвердження чого надає копії виписок.

В подальшому Одеським апеляційними судом продовжено строк на усунення недоліків.

Надалі ОСОБА_1 долучено повторно до матеріалів справи докази, які були надані разом з апеляційною скаргою. Крім того, скаржниця надала заяву, в якій посилається на те, що вона не володіє державною мовою та просить, з метою перекладу наданої нею апеляційної скарги, складеною російською мовою, залучити перекладача за рахунок суду апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Положеннями ч. 1 ст. 9 ЦПК України також зазначено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», кожний громадянин України зобов`язаний володіти державною мовою.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа № 10-рп/99) вказано, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9, а саме у п. 9 визначено, що згідно зі ст. 10 Конституції державною мовою в Україні є українська мова, всебічний розвиток і функціонування якої в усіх сферах суспільного життя на всій території України забезпечується державою. Виходячи з цього конституційного положення судочинство в Україні має провадитися українською мовою. На виконання ч. 4 ст. 10 Конституції суд за клопотанням осіб, які беруть участь у розгляді справи, зобов`язаний застосовувати при провадженні судочинства й іншу мову в порядку, визначеному законом (наприклад, Кримінально-процесуальним, Цивільним процесуальним кодексами).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.04.2008 № 8-рп/2008 у справі № 1-18/2008 встановлено, що відповідно до ст. 124 Конституції України Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення. Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України. Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.

Гарантування у судочинстві використання інших мов цілком узгоджується з Європейською хартією регіональних мов або мов меншин, ратифікованою Законом України від 15.05.2003 № 802-IV.

Разом з тим суд зазначає, що забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду. Законом України «Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин» передбачено, що при застосуванні положень Хартії заходи, спрямовані на утвердження української мови як державної, її розвиток і функціонування в усіх сферах суспільного життя на всій території України, не вважаються такими, що перешкоджають чи створюють загрозу збереженню або розвитку мов, на які відповідно до ст. 2 цього Закону поширюються положення Хартії.

Учасникам судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, гарантується право на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Це право може бути реалізоване ними шляхом подання заяв, надання пояснень, виступу в суді і заявлення клопотань рідною мовою або мовою, якою вони володіють. Однак при цьому такий учасник судового процесу повинен користуватись послугами перекладача (ч. 4 ст. 9 ЦПК України).

Водночас відповідний судовий процес може бути ініційований шляхом подання відповідної заяви (скарги), що повинна бути викладена державною мовою, тобто українською мовою.

І тільки в подальшому, під час власне самого судового процесу, його учаснику гарантується право на використання рідної мови або мови, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача. Тобто процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу процесуальних документів, переданих на розгляд суду, складених недержавною мовою.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 14 травня 2020 року (справа № 826/7282/17), від 19 грудня 2019 року (справа №520/6952/19), від 10 травня 2018 року (справа № 823/2164/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 75 ЦПК України перекладач допускається ухвалою суду за заявою учасника справи або призначається з ініціативи суду.

У даному випадку до суду апеляційної інстанції не надані обґрунтовані аргументи про відсутність у заявника можливості самостійно запросити перекладача з російської на українську мову.

Додержуючись принципу рівності сторін колегія суддів не вбачає підстав для сприяння однієї зі сторін у запрошенні перекладача.

Стосовно заявленого клопотання про надання скаржнику перекладача, апеляційний суд зазначає, що враховуючи вищевикладене та те, що позивач не є іноземцем, а також не підтверджує жодними довідками своє матеріальне становище, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для залучення перекладача.

Згідно з частиною другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що наявні підстави для продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі Одеського апеляційного суду від 24.10.2023.

Керуючись ст. ст.127,381 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви про залучення перекладача для перекладу апеляційної скарги ОСОБА_1 з російської мови на державну мову - відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який встановлений ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху, який не може перевищувати 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання зазначених вимог у встановлений строк, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: В.В. Кострицький

В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко