Справа № 342/12/25
Провадження № 2/342/212/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , звернулася в суд з позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського району), в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські споруди, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер мій чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцвом про смерть серія НОМЕР_1 від 16.03.2018. Після смерті мого чоловіка ОСОБА_2 , відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок та господарські споруди, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належало померлому на праві приватної власності, як голові домогосподарства, яке за своєю суспільною групою відносилося до робітничого двору, що стверджується довідкою Стрільченського СО Городенківської міської ради за № 20-215 від 30.12.2024. Так, згідно довідки Стрільченського старостинського округу Городенківської міської ради за № 20-217 від 30.12.2024 відомо, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті був зареєстрований та проживав в житловому будинку по АДРЕСА_1 . Разом із ним у господарстві, що зазначене вище проживала та зареєстрована його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також, згідно довідки Стрільченського старостинського округу Городенківської міської ради за № 20-218 від 30.12.2024 відомо, що вулиця в с. Стрільче, яка раніше називалася 50-річчя Комсомолу, на даний час Залевадівська. Номерація будинку за даною адресою не змінювалася. Крім цього, згідно довідки Стрільченського старостинського округу Городенківської міської ради за № 20-216 від 30.12.2024 відомо, що за житловим будинком по АДРЕСА_1 , закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового господарства загальною площею 0, 24 га. Згідно архівних даних Коломийського ОКП МБТІ станом на 31.12.2012, право власності на вищевказаний житловий будинок, що за адресою АДРЕСА_1 не зареєстроване. Згідно з Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами стверджується, що житловий будинок, який належав ОСОБА_2 , знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . На випадок своєї смерті, ОСОБА_2 не встиг скласти заповіт на все належне йому майно. Проведення поховання, встановлення могильного пам`ятника та всі послідуючі ритуальні дії позивач здійснювала за власні кошти. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як спадкоємець після смерті свого чоловіка, в грудні 2024 року звернулася з заявою про прийняття спадщини за законом до державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Капріян С.В., однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.12.2024 державний нотаріус Городенківської державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причини відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, відсутністю даних про реєстрацію в органах БТІ права власності. З огляду на зазначене, позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя її чоловікові ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку.

08 січня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання в справі призначено на 05 лютого 2025 р. о 09.00 год. у приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (вул. Героїв Євромайдану, 7 м.Городенка Івано-Франківської області, зал судових засідань № 2). Клопотання позивача про витребування доказів - задоволено. Витребувано від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області, у строк до 05 лютого 2025 р. належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стрільче Городенківського району Івано-Франківської області, Витяг зі Спадкового реєстру щодо спадкової справи та заповітів даного спадкодавця. У разі відсутності спадкової справи, надати відомості про її відсутність.

Призначене підготовче засідання 05 лютого 2025 року було відкладено на 10:30 год. 03 березня 2025 року, в зв`язку з неявкою позивача.

03 березня 2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10.00 год. 20 березня 2025 року в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

Учасники справи в судове засідання 20 березня 2025 року не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 до суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без його участі та задовільнити позов.

Відповідач Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області до суду, через систему "Електронний суд", подала заяву про розгляд справи без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Копією Інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних Вих. № 82387 від 11.11.2024, наданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», доводиться, що згідно архівних даних ОКП "Коломийське МБТІ" станом на 31.12.2012 р., право власності на нерухоме майно, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 413280683 від 14.02.2025, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_2 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Копією Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, доводиться, що забудівнику ОСОБА_2 виділена земельна ділянка під забудову, площею 0,07 га з присадибних земель колгоспників, місце будівництва АДРЕСА_1 . Забудова ділянки дозволена виконкомом Городенківської районної Ради депутатів трудящих від 05 червня 1971 року № 123 за типовим проектом № 15.

Вулиця в с. Стрільче, яка раніше носила назву 50-річчя Комсомолу, на даний час Залевадівська. Номер будинку 44 по вищевказаній вулиці не змінювався, що стверджується довідкою № 20-218 від 30.12.2024, виданою Стрільченським старостинським округом Городенківської міської ради.

Житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , знаходиться на земельній ділянці, площею 0,24 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що доводиться довідкою № 20-216 від 30.12.2024, виданою Стрільченським старостинським округом Городенківської міської ради.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З копії технічного паспорта на будинок садибний типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1975 році, господарські будівлі, споруди - в 1975, 1980 та 1990 роках.

Згідно Висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного ФОП ОСОБА_3 , ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , станом на 20.12.2024, становить - 135 725 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Згідно ксерокопії по господарських книг Стрільченської сільської ради, наданих Стрільченським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, в господарстві в АДРЕСА_3 , суспільна група якого «робітники», проживали,:

-за 1974-1976 р.р. (особовий рахунок НОМЕР_2 ): ОСОБА_2 , голова сім`ї, 1940 р.н., ОСОБА_1 , дружина, 1951 р.н., ОСОБА_4 , син, 1969 р.н., ОСОБА_5 , син 1970 р.н.;

-за 1977-1979 р.р. (особовий рахунок НОМЕР_3 ): ОСОБА_2 , голова сім`ї, 1940 р.н., ОСОБА_1 , дружина, 1951 р.н., ОСОБА_4 , син, 1969 р.н., ОСОБА_5 , син 1970 р.н.;

-за 1983-1985 р.р. (особовий рахунок НОМЕР_4 ): ОСОБА_2 , голова сім`ї, 1940 р.н., ОСОБА_1 , дружина, 1951 р.н., ОСОБА_4 , син, 1969 р.н., ОСОБА_5 , син 1970 р.н.;

-за 1986-1990 р.р. (особовий рахунок НОМЕР_5 ): ОСОБА_2 , голова сім`ї, 1940 р.н., місце роботи Городенківська сільгосптех., тракторист, ОСОБА_1 , дружина, 1951 р.н., місце роботи ПМК-255, робітниця, ОСОБА_4 , син, 1969 р.н., ОСОБА_5 , син 1970 р.н., ОСОБА_6 , невістка, 1969 р.н., ОСОБА_7 , внука, 1990 р.н.;

-за 1996-2000 р.р. (особовий рахунок НОМЕР_6 ): ОСОБА_2 , голова сім`ї, 1940 р.н., ОСОБА_1 , дружина, 1951 р.н.

Погосподарські книги за періоди 1980-1982 роки, 1991-1995 роки, 2001-2005 роки, в яких наявна інформація по господарству, яке на даний час знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в Стрільченському старостинському окрузі відсутні, що доводиться довідкою № 20-34 від 13.02.2025, виданою Стрільченським старостинським округом Городенківської міської ради.

Погосподарська книга на 1991-1995 роки, в якій знаходяться відомості про господарство, яке на даний час знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в Стрільченському старостинському окрузі відсутня. Згідно даних Стрільченського старостинського округу станом на 15.04.1991 в господарстві (суспільна група господарства робітники), яке на даний час знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , проживали: ОСОБА_2 , 1940 р.н., ОСОБА_1 , 1951 р.н., дружина, що стверджується довідкою № 20-215 від 30.12.2024, виданою Стрільченським старостинським округом Городенківської міської ради.

ОСОБА_2 , 1940 року народження та ОСОБА_8 , 1951 року народження були подружжям, одружилися 15 лютого 1968 року, відповідний запис за № 5 від 15 лютого 1968 року, що доводиться копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_7 , виданого 15.02.1968.

Судом встановлено, що будівництво спірного житлового будинку велося подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період шлюбу, дане домоволодіння відносилося до суспільної групи «робітничий двір», однак своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Отже правовідносини щодо створення зазначеного нерухомого майна регулювалися нормами ЦК Української РСР 1963 року, КпШС України.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 Закону "Про власність", ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Розмір часток у

спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодекса про шлюб та сім`ю.

Частиною другою статті 112 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток. Аналогічне положення містить і частина перша статті 368 чинного Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.1 розд.VII «Прикінцеві положення» СК зазначений кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом, тобто з 1.01.2004. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції), норми СК застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 1.01.2004. До сімейних відносин, які існували до 01.01.2004, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. У ч.1 ст.22 КпШС передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування й розпорядження цим майном.

Відповідно до вимог статті 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні положення закріплені в ст.60 СК, згідно з якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Уважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст.368 ЦК.

Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування й розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. ст. 3, 4 КпШС, ст.63 СК).

Згідно із частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Зазначені норми закону встановлюють презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Обставини, які вказують на необхідність відходу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлені.

Отже, судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 належав на праві спільної сумісної власності по 1/2 частині ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 77 років в с. Стрільче Городенківського району Івано-Франківської області, про що 16 березня 2018 року складено відповідний актовий запис № 7, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 16 березня 2018 року виконавчим комітетом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

На момент смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/з про смерть № 7 від 16.03.2018), він був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним в господарстві за вищевказаною адресою була зареєстрована дружина ОСОБА_1 , 1951 р.н., дружина, що стверджується довідкою № 20-217 від 30.12.2024, виданою Стрільченським старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після його смерті є його дружина - ОСОБА_1 (позивач).

Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського району Івано-Франківської області, на виконання ухвали суду, надала належним чином завірену копію спадкової справи № 310/2024 (номер у Спадковому реєстрі № 73157897), заведену після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі заяви спадкоємця першої черги за законом ОСОБА_1 про видачу свідоцтва на спадщину за законом, від 19.10.2024.

До складу спадщини ОСОБА_2 входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При зверненні ОСОБА_1 до Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , державний нотаріус Капріян С.В. відмовила, у зв`язку із тим, що згідно даних органів БТІ право власності не було зареєстроване, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2228/02-31 від 21.12.2024.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 через відсутність правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок, та відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно в органах БТІ, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 368, 372, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1226, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, ст. 22 КпШС, ст. 60 СК України, ст. 112 ЦК УРСР, керуючись ст.ст. 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 .

Місцезнаходження відповідача Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області - вул. Шевченка, 77 м.Городенка Івано-Франківської області, .

Судове рішення складено 20.03.2025.

Суддя: Федів Л. М.