Справа № 585/4912/24
Номер провадження 2/585/124/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Цвєлодуб Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Салій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого до суду як представник позивача звертається адвокат Сенча Олег Олександрович, до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2024 року представник позивача адвокат Сенча О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: розподілити спільну сумісну власність, а саме вбудоване нежитлове приміщення (магазин) загальною площею 49,0 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 07), визнавши за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частину об`єкта нерухомого майна, залишивши у власності ОСОБА_2 іншу 1/2 частину.

В обґрунтування позову вказано, що 07 червня 2003 року позивач та відповідачка, уклали між собою шлюб, який було розірвано на рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2010 року по справі № 2-511/2010. 06.03.2008 року позивач за договором купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідченим приватним нотаріусом роменського міського нотаріального округу Черненко О.П. (реєстровий номер у нотаріуса 506) придбав у власність вбудоване нежиле приміщення (магазин) загальною площею 49,0 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (колишня назва АДРЕСА_2 . Договір купівлі-продажу вказаного нежитлового приміщення було укладено позивачем, в інтересах сім`ї в період перебування сторін у шлюбі, для ведення підприємницької діяльності. Через відсутність домовленості з відповідачем щодо добровільного поділу спільного сумісного майна та визначення часток, позивач звертається до суду за захистом своїх речових прав на нерухоме майно, оскільки припинення права спільної сумісної власності з визначенням частки позивача у праві спільної часткової власності на спірне нерухоме майно дозволить позивачу вільно розпоряджатися своєю часткою з урахуванням переважного права іншого співвласника на викуп цієї частки.

Ухвалою судді від 06 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року по справі закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явилися, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник позивача в заяві до суду просив розгляд справи проводити у його відсутності та у відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Також, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

Судом встановлено, що 07 червня 2003 року сторони уклали між собою шлюб, який було розірвано на рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2010 року по справі № 2-511/2010.

06.03.2008 року ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідченим приватним нотаріусом роменського міського нотаріального округу Черненко О.П. (реєстровий номер у нотаріуса 506) придбав у власність вбудоване нежиле приміщення (магазин) загальною площею 49,0 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (колишня назва АДРЕСА_2 .

Вбудоване нежиле приміщення (магазин) загальною площею 49,0 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також правовстановлюючими документами.

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 20.11.2024 року (унікальний реєстраційний номер 201-08776116) оціночна вартість об`єкта оцінки: Вбудоване нежитлове приміщення (магазин) за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 49.00 кв.м., складає 402 046.67 грн.

Вказане вбудоване нежиле приміщення (магазин) відповідно до ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому розділяє спільне нежиле приміщення на дві рівні частини.

При цьому, враховуючи принцип процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту, враховуючи, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли визначаються частки майна за кожним із подружжя, суд вважає за необхідне визнати як за позивачем, так і за відповідачем право приватної власності на нерухоме майно - по 1/2 частині вбудованого нежилого приміщення (магазин) загальною площею 49,0 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , кожному.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1608,18 грн.

Керуючись ст. ст.258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 60, 69-71 СК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право приватної власності по 1/2 частини за кожним вбудованого нежитлового приміщення (магазину) загальною площею 49,0 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 07).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1608,18 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ