_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/3132/25
Провадження № 2/947/1518/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21.03.2025 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі також позивач), поданим в його інтересах представником Ґедзь Ольгою Віталіївною до ОСОБА_1 (далі також відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики № 75966755 від 31.07.2021 у розмірі 43 954,30 грн, з яких: 13 050 грн за тілом кредиту, 30 904,30 грн за процентами.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору позики первісним кредитором відповідачу надано кошти (позику). У подальшому право вимоги за вказаним договором позики на підставі договорів факторингу по ланцюгу факторів передано позивачу. Оскільки відповідачем не виконано обов`язок з повернення тіла кредиту та процентів за користування ним, товариство звернулося з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 07.02.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач, належним чином повідомлений, відзив до суду не направив. Відтак суд уважає за можливе здійснити судовий розгляд за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Судом установлено, що 31.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75966755 в електронній формі, шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого відповідачу надано позику у розмірі 13 050 грн, шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності та платності. Строк надання кредиту 30 днів, розмір денної процентної ставки 1,99%.

Позивач зазначає, що позикодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, згідно з умовами договору. Натомість відповідач свої зобов`язання не виконала, суму кредиту та нарахованих на неї процентів не повернула.

21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (фактор) укладено договір факторингу № 2112 відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, зокрема до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 75966755 від 31.07.2021.

У подальшому, 31.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (клієнт) та ТОВ «Фінпром Маркет» (фактор) укладено договір факторингу № 310323-ФК відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, зокрема до відповідача ОСОБА_1 . ОСОБА_1 за договором позики № 75966755 від 31.07.2021.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 10.01.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 43 954,30 грн, з яких: 13 050 грн за тілом кредиту, 30 904,30 грн за процентами.

Згідно роздруківки руху коштів за картковим рахунком відповідача в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 підтверджено зарахування 31.07.2021 на рахунок 13 050 грн.

Мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону)

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору чи вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за цим договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

З аналізу договору позики випливає, що строком виконання зобов`язання з повернення позики та нарахованих процентів є 30.08.2021. Нарахування процентів на позику здійснюється за базовою процентною ставкою 1,99 %. Суд відхиляє посилання позивача на локальні нормативні акти в електронній формі, розміщені на сайті первісного кредитора, та які зазначені в договорі позики, оскільки не надано доказів, що саме з конкретною їх редакцією був ознайомлений відповідач перед підписання договору позики. Відтак, вирішуючи спір, суд виходить виключно з умов вказаного договору.

Чинним ЦК України, зокрема приписами ст. 1048, не передбачено нарахування відсотків (процентів) після закінчення дії договору позики або звернення кредитора до боржника з вимогою про виконання порушеного зобов`язання.

Отже суд відхиляє посилання позивача та надані ним розрахунки щодо нарахування відсотків за користування відповідачем позикою за межами строку дії договору позики та збільшення боргу, відступленого первісними кредиторами, шляхом нараховування додаткових відсотків.

Подальше нарахування відсотків як міри відповідальності в порядку ст. 625 ЦК України, положеннями договору позики не передбачено.

Викладені висновки суду повністю кореспондуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, яка, зокрема у поставної від 05.04.2023 (справа № 910/4518/16) виснувала, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

З огляду на викладене, зібрані у справі докази у поєднанні з означеними приписами норм права вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме в частині заборгованості, нарахованої первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та наявної на час закінчення дії договору позики станом на 30.08.2021 в розмірі 20 841 грн, з яких: 13 050 грн за тілом кредиту, 7 791 грн за процентами.

Щодо судових витрат.

За приписами ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу.

Судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 20 841 грн, що становить 47,41 % від ціни позову, відтак судові витрати, які належить стягнути з відповідача становлять: 1 148,58 грн (2 422,40 х 47,41% / 100 %) судового збору; 1659,35 грн (3 500 х 47,41% / 100 %) правничої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОУ № 43311346, адреса: м. Київська область, м. Ірпінь, М. Стельмаха, буд. 9-А, оф. 204) заборгованість за договором позики № 75966755 від 31.07.2021 станом на 30.08.2021 в сумі 20 841 (двадцять тисяч вісімсот сорок одна) грн, з яких: 13 050 грн за тілом кредиту, 7 791 грн за процентами, а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 148,58 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 1659,35 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К. А. Цирфа