Провадження № 2/202/1672/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

18 березня 2025 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у підготовчому засіданні заяву сторін про затвердження мирової угоди та закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, встановлення факту самостійного виховання дитини, визначення місця проживання дитини з батьком, відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним і ОСОБА_3 , зареєстрований 06 липня 2022 року, стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, встановити факт самостійного виховання ним та утримання дитини, визначити місце проживання дитини разом із ним, відібрати малолітнього сина у відповідача та передати йому на самостійне виховання та утримання без участі матері.

Сторонами під час підготовчого провадження подана спільна заява про затвердження судом мирової угоди, згідно з якою просять затвердити мирову угоду в наступній редакції: « ОСОБА_3 визнає факт порушення та невиконання своїх батьківських обов?язків стосовно виховання, догляду за дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому як вона належним чином не піклувалася про стан здоров?я дитини, не піклувалася про фізичний, духовний та моральний розвиток, про одяг, їжу та інші необхідні речі для нормального розвитку дитини, не брала участі у вихованні, не забезпечувала дитині достатній рівень освіти; розірвати шлюб, укладений 06 липня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 518; ???встановити факт, що ОСОБА_2 є чоловіком, який самостійно виховує та утримує малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_2 , незалежно від його місця реєстрації та проживання; відібрати малолітнього ОСОБА_4 у матері ОСОБА_3 та передати на самостійне виховання та утримання батькові ОСОБА_2 без участі матері; батько ОСОБА_2 самостійно приймає рішення стосовно виховання, навчання, розвитку, лікування малолітньої дитини без узгодження з ОСОБА_3 , вирішує та визначає навчальні та лікувальні заклади для дітей, спортивні та інші заклади для розвитку здібностей дитини; ОСОБА_2 відмовляється від позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 , аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , а також щодо стягнення з відповідача всіх документально підтверджених судових витрат, пов?язаних із розглядом даної справи; у разі необхідності вивезення дитини за кордон з метою лікування, навчання, відпочинку ОСОБА_2 не потребує письмової згоди від ОСОБА_3 на вчинення дій щодо вивезення дитини за кордон України; без фізичної присутності матері житини та її інформування батько ОСОБА_2 має право самостійно та невідкладно в інтересах дитини, не отримуючи письмового дозволу (згоди) матері ОСОБА_3 , приймати рішення щодо виїзду за державний кордон України разом з дитиною ОСОБА_4 ; батько зобов?язується брати участь у вихованні та духовному розвитку дитини незалежно від стосунків з матір?ю, батько зобов?язується не втручатися в особисте життя ОСОБА_3 , не підбадьорювати дитину проти матері, незважаючи на те, що дитина постійно проживає з ним. Ця мирова угода вважається укладеною та діє до часу настання повноліття дитини. Батьки зобов?язуються переглянути умови цієї мирової угоди протягом одного місяця з моменту настання повноліття дитини за безпосередньої фізичної присутності дитини. По досягненні дитиною чотирнадцятирічного віку місце проживання дитини буде визначено бажанням самої дитини. За згодою сторін в період дії цієї мирової угоди, зміни та доповнення вносяться до не шляхом укладення додаткового нотаріально посвідченого договору між сторонами; після підписання цієї мирової угоди, претензії сторін щодо вищезазначеного кола питань вважаються врегульованими. Сторони підтверджують, що умови цієї мирової угоди відповідають їх волі, дана угода укладена добровільно та без жодного примусу, угода не є фіктивною чи удаваною, а наміри сторін відповідають змісту зобов?язань, визначених мировою угодою. Сторони підтверджують, що не мають будь-яких застережень та/або обмежень своєї правоздатності та/або дієздатності та/або обмежень у повноваженнях для укладення та підписання даної мирової угоди.? Сторони зобов?язуються сумлінно виконувати умови, передбачені цією мировою угодою. ????Дана мирова угода є виконавчим документом і може бути пред?явлена до примусового виконання. У разі пред?явлення даної мирової угоди до примусового виконання: Позивач іменується (Стягувач), Відповідач іменується (Боржник). ????Сторони, що уклали цю мирову угоду, домовились повідомити про це суд, подавши спільну заяву про укладення та затвердження мирової угоди із закриттям провадження у справі, додавши до заяви примірник мирової угоди».

Заслухавши в підготовчому засіданні представника позивача, яка підтримала заяву сторін, просила затвердити мирову угоду та закрити провадження у справі, суд приходить до висновку, що законні підстави для затвердження мирової угоди відсутні з огляду на наступне:

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 207 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Частиною п`ятою статті 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Отже, при вирішенні питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з`ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону, а також чи не будуть порушені мировою угодою права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом (пункт 5 частини першої статті 255 ЦПК України).

За змістом статей 109, 112 Сімейного кодексу України шлюб між подружжям, яке має дітей, може бути розірваний за рішенням суду.

Тобто законодавством визначений порядок припинення шлюбу внаслідок його розірвання, яке здійснюється виключно на підставі рішення суду.

Відтак умови мирової угоди про розірвання шлюбу між подружжям суперечать закону та є невиконуваними.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до статті 19 Сімейного кодексу України суд при розгляді справи даної категорії враховує висновок органу опіки та піклування, участь органу опіки та піклування у справі є обов`язковою.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року зазначив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини.

Тобто в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суд, насамперед, має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Суд враховує, що предметом позову та мирової угоди, яку просять затвердити сторони, є визначення місця проживання дитини, участь у її вихованні, відібрання дитини у одного з батьків тощо.

Отже, умови мирової угоди стосуються не лише прав та обов`язків сторін, а й прав та інтересів дитини, дотримання яких може бути перевірено судом лише за результатами розгляду справи, що виключає можливість затвердження судом такої угоди в силу статті 207 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, у затвердженні мирової угоди та закритті провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 197, 207 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У затвердженні мирової угоди та закритті провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 255 ЦПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Наталія Марченко