Справа № 624/1022/23
№ провадження 2/624/13/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Богачової Т.В., з участю секретаря Лебідь Л.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду селища Кегичівки, Берестинського району, Харківської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства ОСОБА_1 щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та виключення запису про нього як про батька дитини з актового запису про народження.

Позовна заява обґрунтована тим, що сторони з 05.06.2003 перебували в шлюбі. Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Рішенням Кегичівського районного суду від 25.10.2006 шлюб між сторонами розірвано. З позивача рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 20.03.2013 стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки його доходу (заробітку). Після припинення шлюбних стосунків, відповідач неодноразово говорила та наголошувала позивачу, що син не його рідна дитина. У позивача за особистими спостереженнями виникли певні сумніви щодо свого батьківства.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 14.11.2024 у цій справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засіданні.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 30.11.2023 у справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи було зупинене.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 01.03.2024 провадження у справі було поновлено.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 08.04.2024 у справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи було зупинене.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 01.08.2024 провадження у справі було поновлено.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 18.09.2024 було задоволено клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 09.10.2024 у справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи було зупинене.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 16.01.2025 провадження у справі було поновлено.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 25.02.2025 у справі закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Учасники справи, належним чином повідомлені про розгляд справи, у судове засідання не з`явились.

Представник позивача, адвокат Коваленко М.В., 04.09.2024 подавав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача, адвокат Жигилій П.В., 03.02.2025 подав до суду клопотання, в якому заявив про розгляд справи без його та відповідача участі.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд доходить до таких висновків.

Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2003, цей шлюб був розірваний рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 25.10.2006, що підтверджується копією виписки з рішення ухваленого у цивільній справі №2-537/2006.

Сторони у справі позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 01.10.2009 Бердянською сільською радою Зачепилівського району Харківської області, є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 26.02.2013 до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією рішенням у цивільній справі №620/146/13-ц, та відомостями повного доступу з Єдиного державного реєстру судових рішень.

14.01.2021 державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Кегичівському та Сахновщинському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні по примусовому виконанню за виконавчим листом по стягненню з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_1 аліментів.

Згідно з висновком експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/121-24/32834-БД від 26.12.2024 ОСОБА_1 може бути біологічним батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ймовірність такої події складає не менше, ніж 99,%.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд керується такими положеннями закону.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ст. 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Законодавством встановлена презумпція батьківства щодо дитини, яка народжена у шлюбі. Проте, батько дитини має право оспорити батьківство.

Як було встановлено судом вище дитина народилася у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Про правильність застосування норм права свідчить постанова ВС від 06.04.2021 у справі № 676/1200/20, провадження № 61-588св21.

Зміст статті 136 СК України свідчить, що підставою для оспорювання презумпції батьківства є невідповідність встановленого батьківства факту біологічного походження. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

При вирішенні спору про оспорювання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

ЄСПЛ вказував у своїй практиці, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009).

Висновок судово - медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку на підтвердження або спростування батьківства.

Експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази.

Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, буквального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини.

Аналіз норм СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення чи оспорювання батьківства. Отже, доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про оспорювання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, оспорювання батьківства можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати такий факт.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18), від 25 серпня 2020 року у справі №478/690/18 (провадження №61-18333св19), від 30 вересня 2021 у справі №715/2537/19 (провадження №61-16191св20).

Судом встановлено, що відповідно до висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/121-24/32834-БД від 26.12.2024 ОСОБА_1 може бути біологічним батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ймовірність такої події складає не менше, ніж 99,%.

Будь-яких інших доказів на підтвердження тієї обставини, що позивач не є біологічним батьком дитини суду не надано.

Таким чином, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження, в зв`язку із недоведеністю вимог.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати пов`язані із проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сторонами у справі було заявлено про розподілити судових витрат. Так, позивачем за подання позову був сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн, а відповідачем була сплачена вартість проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в розмірі 15435,65 грн.

Розмір понесених позивачем витрат підтверджується копією платіжної інструкції №33 від 25.10.2023 про сплату судового збору.

Розмір понесених відповідачем витрат підтверджується копіями: рахунку-фактури №Р/А-2024-162 від 10.12.2024, квитанції №01985 від 11.12.2024 про сплату 5000 грн, скріну з деталями операції грошового переказу від 10.12.2024 про сплату 10586 грн. Оплата була проведена на зазначений в рахунку-фактурі рахунок експертної установи Харківського НДЕКЦ, за призначенням 1500198 - код послуги, згідно з рахунком-фактурою, та за призначенням доплата за проведення генетичної експертизи.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати понесені позивачем у виді судового збору, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, залишаються за позивачем.

Витрати понесені відповідачем на оплату проведення судової експертизи, на підставі п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 12, 19, 20, 81, 82, 141, 258, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення судової експертизи в розмірі 15435 (п`ятнадцять тисяч чотириста тридцять п`ять) гривень 65 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Перше Травня, Зачепилівського району, Харківської області, громадянин України, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Зачепилівським РВ ГУМВС України в Харківській області 31.10.2011, ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Коваленко Микола Вікторович, ордер серії АХ №1154681, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ № 002349 від 22.05.2019, місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Представник відповідача: Жигилій Павло Васильович, ордер серії АХ №1209540, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 918 від 05.05.2000, місцезнаходження за адресою: вул. Миру, буд. 26, с-ще Кегичівка, Берестинського району, Харківської області, 64003.

Суддя Т.В. Богачова