Справа № 463/8090/24
Провадження № 2/463/296/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Нора Н.В.

з участю секретаря судових засідань Заверухи О.Б.

представника позивача Сольського В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Господар» про визнання договору недійсним, -

встановив:

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.09.2019 року, оформлений між Львівським комунальним підприємством «Господар» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою « АДРЕСА_1 » в особі «Головач Ю.І.» недійсним.

Позовну заяву мотивує тим, що 01.09.2019 року між ЛКП «Господар» оформлено із співвласниками багатоквартирного будинку за адресою « АДРЕСА_1 » договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою « АДРЕСА_1 », при цьому, не вказано місто надання послуг, а лише вулицю та будинок. Також зазначає, що підписантом від імені співвласників багатоквартирного будинку вказано « ОСОБА_2 », однак не зазначено передбаченого типовою формою договору ідентифікаційного коду « ОСОБА_2 », повного імені та по-батькові, а також протоколу зборів, на підставі якого діє « ОСОБА_2 ». Також вказує на те, що відповідно до чинного законодавства у випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування. В одному багатоквартирному будинку договір про надання послуг з управління може укладатися одночасно не більш як з одним управителем. Окрім цього, зазначає, що повідомлення про проведення зборів співвласників направляється ініціатором зборів співвласників не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зборів. Повідомлення в письмовій формі надається кожному співвласнику під власноручний підпис або надсилається рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в цьому багатоквартирному будинку. Натомість, відповідно до інформації, наданої позивачем, у 2019 році збори співвласників щодо цього питання не скликались, повідомлення про скликання зборів співвласників позивач не отримувала.

Зазначає, що журнал протоколів багатоквартирних будинків Львівської громади розміщено на сайті Львівської міської ради за наступною веб-адресою: https://city-adm.lviv.ua/portal/osbb/zhurnal-protokoliv-bahatokvartyrnykh-budynkiv. В порушення Порядку зберігання протоколів зборів співвласників багатоквартирного будинку та розміщення інформації про рішення, прийняті такими зборами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. №109 та чинного на момент укладення оспорюваного Договору, у вказаному журналі станом на 26.08.2024 року інформація про протокол зборів співвласників за адресою АДРЕСА_1 відсутня. Таким чином, вважає, що ЛКП «Господар» не дотримано вимог закону при укладенні із « ОСОБА_2 » договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою « АДРЕСА_1 ».

Представником відповідача ЛКП «Господар» було подано відзив, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову, мотивує тим, що для визнання оспорюваного договору недійсним позивач не довів підставність своїх вимог належними доказами, зокрема факт непроведення загальних зборів співвласників будинку, із співвласниками якого укладено спірний договір. Крім цього, ЛКП «Господар» не є ініціатором проведення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку та не відповідає за повідомлення інших учасників загальних зборів, відтак, аргументи щодо неповідомлення позивача про проведення загальних зборів не є релевантними у даній справі. При цьому, жоден зі співвласників не оспорював результати голосування на зборах в майбутньому, тим самим підтверджували мовчазну згоду з голосом свого співвласника. Наступний факт, що підтверджує правомірність та дійсність договору про надання послуг з утримання будинків і споруд прибудинкових територій, це факти сплати співмешканцями багатоквартирного будинку послуг по договору, що це свідчить про солідарне визнання наданих послуг ЛКП «Господар» та договірних відносин між сторонами. Співвласники не подавали претензій чи скарг, пов`язаних з виконанням свої зобов`язань ЛКП «Господар», натомість належно сплачують за надані послуги, що є визнанням та схваленням такого правочину та унеможливлює визнання його недійсним. Щодо аргументу позивача стосовно непроведення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 , зазначає, що наведене не відповідає дійсності та долучає Протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 від 10.07.2019 року. Даним протоколом підтверджуються повноваження ОСОБА_2 на підписання договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а також ухвалено рішення про здійснення управління будинком за вказаною адресою через ЛКП «Господар». Також, вказує на те, що таке рішення було прийнято співвласниками, частка яких у спільному майні будинку становить 50,3 відсотки. Відтак, участь позивача у загальних зборах ніяким чином не вплинула би на рішення зборів співвласників, а визнання спірного договору недійсним створює ризик порушення прав інших співвласників, зокрема й тих, що брали участь у зборах співвласників багатоквартирного будинку.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

З протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 10.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 було обрано головою зборів та уповноважену особу співвласників.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2019 року між ЛКП «Господар» та уповноваженою особою від співвласників ОСОБА_2 оформлено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 608/969/13-ц, від 27.11.2019 у справі № 725/2330/14-ц, від 27.03.2019 у справі № 460/3388/13 (предметом спору у зазначених справах є визнання недійсним договору).

Згідно з частинами 1-5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями ст. 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину та визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Для визнання оспорюваного договору недійсним позивач має довести за допомогою належних засобів доказування, що договір суперечить вимогам чинного законодавства щодо його форми, змісту, правоздатності та волевиявленню сторін, що на момент укладення договору свідомо існує об`єктивна неможливість настання правового результату, а також, що внаслідок його укладення порушені права позивача.

Із урахуванням викладеного недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 10 Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирної будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком. Збори співвласників можуть скликатися ініціативною групою у складі не менше трьох співвласників або управителем.

Таким чином позивач просить визначити вчинений правочин недійсним, оскільки на час його вчинення у ОСОБА_2 не було повноважень на підписання спірного договору, однак суд звертає увагу на ту обставину, що на момент звернення з позовом до суду рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку, оформленого протоколом, яким обрано ОСОБА_2 уповноваженою особою співвласників для представлення їхніх інтересів при укладенні договорів, не оскаржувалося та було чинним, це, у свою чергу, підтверджує, що у ОСОБА_2 був необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року в справі № 754/5841/17.

Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 602/1455/20 вказав, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України).

З огляду на викладене, з урахуванням наведених сторонами обгрунтувань та наданих доказів, які містять матеріали справи, а також практики Верховного Суду у подібних правовідносинах, правозастосовного до спірних правовідносин законодавства України, суд дійшов висновку, що позивач при зверненні до суду обрав неналежний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Окрім цього, позивач просить стягнути понесені ним судові витрати.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позову, понесені позивачем судові витрати не підлягають до відшкодування.

Керуючись ст.ст. 202,203,215 ЦК України, ст.ст.12,13,147 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

в задовленні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Львівського комунального підприємства «Господар» (79010, м. Львів, вул. Пасічна, 49Б, ) про визнання договору недійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Нор Н.В.