Справа №932/7389/22
Провадження №2/932/353/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

додаткове

21 березня 2025 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Цитульського В.І., за участю секретаря судового засідання Вишневецької К.Д., представника позивача Міняєва А.О., представника відповідачів Миронової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Миронової В.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу,

в с т а н о в и в :

рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.02.2025 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрик Наталія Павлівна, ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Самуілович, про визнання недійсними довіреності та договору дарування, скасування рішення про державну реєстрацію прав.

07.02.2025 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Миронова В.В. подала заяву у якій просить стягнути із позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу.

Заява мотивована фактом надання відповідачу професійної правничої допомоги на суму 69 600 грн. за договором із ТОВ «ЮК «Мистецтво Права» (адвокати: Підпалий Б.О., Романченко Д.І., Шаповалова Н.В., Сивун Т.С. та Гуржій К.С.) та на суму 13 200 грн. за договорами із ТОВ «ЮК «Презумпція захисту» (адвокат Миронова В.В.). Факт надання послуг підтверджується договорами про надання юридичних послуг, рахунками на оплату та квитанціями до прибуткового касового ордеру.

Представник позивача подав клопотання у якому заперечив проти задоволення заяви з наступних підстав: у першій заяві по суті справи відповідачем не вказувалося орієнтовного розрахунку суми судових витрат, такий розрахунок наведено лише в додаткових поясненнях від 29.07.2024; вартість допомоги перевищує орієнтовного розрахунку суми судових витрат; повноваження відповідача представляли адвокати, які діяли на підставі індивідуально виданих ордерів та договорів з іншими реквізитами ніж ті про які вказує відповідач; адвокати Підпалий Б.О та ОСОБА_5 не були представниками Ізмайлової Н.І.; не надано жодного банківського документу про перерахування грошових коштів; заявлена до відшкодування сума є неспівмірною, необґрунтованою та завищеною.

Позивач ОСОБА_2 подала письмові заперечення які мотивовано аналогічно як клопотання її представника.

В судовому засіданні представник відповідача просила задовільнити заяву.

Представник позивача просив відмовити у задоволенні заяви.

Фактичні обставини встановлені судом.

На підтвердження суми витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано укладений нею із ТОВ «Мистецтво права» 08.05.2023 договір про надання юридичних послуг.

У такому договорі вказано про забезпечення надання допомоги такими адвокатами як ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вказано номер судової справи в межах якої буде надаватися допомога 932/7389/22.

Окрім цього відповідачем надано договір, укладений нею із ТОВ ЮК «Презумпція Захисту» від 06.01.2024.

У такому договорі вказано про забезпечення надання допомоги адвокатом Мироновою В.В., вказано номер судової справи в межах якої буде надаватися допомога 932/7389/22.

Інтереси відповідача ОСОБА_1 у справі представляли адвокати Підпалий Б.О., Романенко Д.І., Сивун Т.С., Шаповалова Н.В., Гуржій К.С., Миронова В.В.

На підтвердження представництва було надано ордери, у яких вказано про зайняття адвокатами індивідуальною діяльністю та які видані на підставі різних договорів без номерів від 09.02.2023, 08.05.2023, 22.02.2024, 12.02.2024, 20.12.2023, 29.07.2024, 06.01.2025.

Копії таких договорів не надано, відношення адвокатів до ТОВ «Мистецтво права» та ТОВ ЮК «Презумпція Захисту» не підтверджено.

У першій заяві по суті справи, а саме відзиві, поданому до суду 03.04.2023, відповідач ОСОБА_1 не вказувала попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Норми права застосовані судом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат(частина друга статті 137 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частині четвертій статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, відповідно до статті 1 якого договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (частина третя статті 4зазначеного Закону).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням.

Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України (див. пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21)).

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

За приписами ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За приписами ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.1). У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч.3).

За приписами ч.1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч.2 вказаної статті, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Мотиви та висновки суду.

Матеріали справи не містять належних доказів понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, яка надавалась їй у справі адвокатами Підпалим Б.О., ОСОБА_7 , Сивун Т.С., Шаповаловою Н.В., Гуржій К.С. та Мироновою В.В., що згідно наданих до справи ордерів здійснюють адвокатську діяльність індивідуально, а також відповідних договорів про надання правової допомоги з цими адвокатами.

Вказівка у договорах із ТОВ «Мистецтво права» та ТОВ ЮК «Презумпція Захисту» прізвищ адвокатів не заперечує наведеного висновку.

Суд звертає увагу також на відсутність доказів щодо взаємозв`язку між вказаними юридичними особами та адвокатами.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для компенсації відповідачу ОСОБА_1 витрат на юридичні послуги ТОВ «Мистецтво права» та ТОВ ЮК «Презумпція Захисту».

Окрім того відповідачем ОСОБА_1 не було дотримано вимог ст.134 ЦПК України, що дає суду право відмовити у відшкодуванні судових витрат.

З огляду на наведене та керуючись ст. 141, 270, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у стягненні із позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.І. Цитульський