Єдиний унікальний номер справи 183/1870/24
Провадження № 2/183/789/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року м. Самар Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Майної Г. Є., розглянувши в письмовому, спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову позивач посилався на те, що він разом з дружиною ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку, який належить на праві приватної власності його дружині. За сусідством з ними, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , проживає відповідач ОСОБА_2 , який веде аморальний спосіб життя, вчиняє правопорушення, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 154, ст. 173 КУпАП, а також до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, за фактом заподіяння йому та його дружині легких тілесних ушкоджень з короткостроковим розладом здоров`я.

Протягом останніх декількох років він та його сім`я перебувають під постійним моральним тиском з боку відповідача, що пов`язане із систематичним, безпідставним, образливим чіплянням, висловлюванням нецензурною лайкою, висловлюванням відповідачем погроз вбивства позивача, вигулом собаки небезпечної породи без поводку та намордника та нацьковуванням її на позивача, а також пошкодженням майна та завдання тілесних ушкоджень.

Водночас, незважаючи на неодноразове притягнення відповідача до відповідальності за вчинення адміністративних та кримінальних правопорушень, останній на шлях виправлення не став та продовжив неправомірні дії відносно нього та його сім`ї, вкотре відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 154, ст. 173 КУпАП (постанова Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2023 року у справі № 183/9826/23).

Внаслідок таких систематичних, неправомірних дій відповідача, він перебуває в стані постійного психоемоційного стресу, що негативно впливає на стан його фізичного здоров`я, оскільки збільшується кров`яний тиск, погіршується артрит та порушується нормальний режим відпочинку (сну), що призводить до виникнення систематичного головного болю, слабкості в кінцівках та болю в усьому тілі, внаслідок чого він вимушений приймати медичні препарати.

У зв`язку з чим, з метою відновлення свого порушеного права, посилаючись на положення ст.ст. 23, 1167 ЦК України, він вимушений звернутись до суду із цим позовом та просить стягнути з відповідача на його користь 20 000,00 грн. моральної шкоди та вирішити питання стосовно судових витрат.

Не погоджуючись із пред`явленим позовом, 10 травня 2024 року відповідач ОСОБА_2 через свого представника адвоката Грищенко І. В. звернувся на адресу суду із відзивом на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній заперечує проти вимог позовної заяви та в її задоволенні просить відмовити та вирішити питання щодо витрат на професійну правничу допомогу. Зазначив, що дійсно, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2023 року в справі № 183/6548/22 ОСОБА_2 було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 грн. Одночасно з вироком було вирішено питання відшкодування на користь позивача у цій справі матеріальної шкоди в розмірі 1 923,18 грн., моральної шкоди в розмірі 7 000,00 грн. та 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Таким чином, за вчинення кримінального проступку, питання відшкодування моральної шкоди було вирішено, а тому у позивача відсутнє право повторного звернення. Водночас посилання позивача на наявність в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області справи № 183/13505/23 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за "погрози вбивством" наразі розглядається судом, рішення у цій справі ще не прийнято, а тому такі обставини не можуть бути враховані в якості доказів вини відповідача. Додатково зазначив, що притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 154 КУпАП не може свідчити про неправомірні дії відносно позивача, оскільки останній не був учасником подій, а притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП не може бути єдиним доказом наявності вини, як підстави для відшкодування моральної шкоди. У зв`язку із чим, ураховуючи відсутність доказів, як спричинення моральної шкоди позивачеві та її розміру, так і наявності вини відповідача, ОСОБА_2 просить у задоволенні позву відмовити в повному обсязі.

20 травня 2024 року від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій останній заперечує проти аргументів відповідача, зазначених у відзиві на позовну заяву. Зазначає про те, що дійсно, питання відшкодування матеріальної та моральної шкоди, пов`язаної із неправомірними діями відповідача відносно нього, що стали наслідком притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, вирішено наразі. Він, зазначаючи у позові такі обставини, намагався об`єктивно пояснити систематичність неправомірних дій відповідача відносно нього та членів його сім`ї, що підтверджує причинний зв`язок між діями відповідача та негативним наслідком у вигляді спричинення позивачеві моральної шкоди. До того ж, у неодноразових справах про адміністративні правопорушення, які вчинялись відповідачем, його було визнано потерпілим, а ОСОБА_2 фактично надалі продовжує вигулювати собаку небезпечної породи без поводку та намордника в безпосередній близькості до місця проживання позивача і його сім`ї, а тому позов просив задовольнити в повному обсязі. Додатково позивач заперечував проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи суму, заявлену до стягнення, в розмірі 10 000,00 грн. неспівмірною виконаній роботі, оскільки представником відповідача було подано лише відзив на позовну заяву, який, здебільшого, містить шаблонні справи, які стосуються питання відшкодування моральної шкоди.

Заперечень від відповідача на адресу суду не надходило.

Ухвалою судді від 05 березня 2024 року позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення її недоліків. 19 березня 2024 року позивач усунув недоліки позовної заяви, звернувшись на адресу суду із останньою в новій редакції та надавши її копію для направлення відповідачеві. 03 квітня 2024 року на адресу суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи-відповідача. Ухвалою судді від 04 квітня 2024 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою сторонам було встановлено строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву а також заперечень. Ухвалою суду від 23 травня 2024 року було відмовлено позивачеві у задоволенні його клопотання про проведення розгляду цієї справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до такого.

26 вересня 2024 року набула чинності постанова Верховної Ради України № 3984-IX від 19.09.2024 про перейменування окремих населених пунктів та районів, зокрема було змінено назви Новомосковського району на Самарівський район; місто Новомосковськ Новомосковського району на місто Самар.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, зазначений у ст. 16 ЦК України, зокрема відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом установлено та не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , поруч із ними за сусідством за адресою: АДРЕСА_2 , проживає та зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується відповідною довідкою виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 504/0/2-24 від 01 квітня 2024 року, наданою у відповідь на запит суду, крім того зазначені обставини визнаються відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву.

Установлено, що постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року, ухваленою в справі № 183/2967/22, визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до змісту цієї постанови, інкриміноване адміністративне правопорушення виразилось в тому, що 24 травня 2022 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи на АДРЕСА_1 , висловлювався на адресу ОСОБА_1 та членів його родини грубою нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, поводив себе зухвало, кидав каміння в їх адресу, чим вчинив грубе хуліганство, ображав їх честь та гідність.

Також, постановою адміністративної комісії Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 171 від 18 липня 2022 року, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 154 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до змісту цієї постанови, інкриміноване адміністративне правопорушення виразилось в тому, що 24 травня 2022 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи на вул. Сагайдачній в м. Новомосковськ випустив гуляти на вулицю свого собаку кавказької породи без намордника та повідка, його собака кидалась на сусідів, чим останній порушив правила утримання собак.

Далі, постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року, ухваленою в справі № 183/6041/22, визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 510,00 грн. Відповідно до змісту цієї постанови, інкриміноване адміністративне правопорушення виразилось в тому, що 29 липня 2022 року о 00 год. 50 хв. ОСОБА_2 вигулював собаку потенційно небезпечної породи "Кавказька вівчарка" по вул. Сагайдачній в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, без намордника, чим останній порушив правила утримання собак.

Судом установлено, що 25 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся на адресу начальника Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровської області із заявою про вчинення кримінального проступку, в якій просив внести до ЄРДР відомості про кримінальний проступок відносно ОСОБА_2 за ознаками ч. 1 ст. 129 КК України, за фактом погрози йому вбивством.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2023 року, постановленим у справі № 183/6548/22, ОСОБА_2 було визнано винуватим у пред?явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1 923,18 грн., моральної шкоди 7 000,00 грн., судових витрат у розмірі 5 000,00 грн. В іншій частині вимог відмовлено. Відповідно до змісту цього вироку інкриміноване правопорушення виразилось у нанесенні ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що було наслідком конфлікту між ними, який виник 29 липня 2022 року та пов`язаний із порушенням правил утримання собак.

Разом з тим, судом установлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року, ухваленим у цивільній справі № 183/275/23, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 1 174,80 грн. і вирішено питання стосовно судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу. Зазначене рішення набрало законною сили.

Крім того, постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2023 року, ухваленою в справі № 183/9826/23, залишеною буз змін постановою судді Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року, визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 154, ст. 173 КУпАП, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді виправних робіт на строк два місця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку в дохід держави. Відповідно до змісту цієї постанови, інкриміновані адміністративні правопорушення виразились в тому, що 31 липня 2023 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи на АДРЕСА_3 , погрожував фізичною розправою сусідам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , висловлювався на їх адресу грубою нецензурною лайкою, поводив себе зухвало, на зауваження припинити свої дії не реагував. Також, 31 липня 2023 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_2 на вул. Сагайдачній в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, вигулював свою собаку породи "кавказька вівчарка" без намордника, чим останній порушив правила утримання собак.

Також, наразі в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, пов`язаної із неправомірними діями ОСОБА_2 , які виразились у погрозах вбивства ОСОБА_1 .

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 5, 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. А згідно зі ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 6, 7 ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи докази, які містяться в матеріалах цієї справи в своїй сукупності, а також негативний характер відносин між сторонами, який є тривалим, судом установлено, що оскільки ОСОБА_2 є сусідом ОСОБА_1 , систематичний вигул собаки потенційно небезпечної породи у безпосередній близькості до місця проживання позивача та його сім?ї, завдає моральну шкоду, не дивлячись на те, що ОСОБА_1 не був стороною у справі про адміністративні правопорушення за ч. 1, ч. 2 ст. 154 КУпАП. Суд ураховує, що завдана моральна шкода позивачеві ОСОБА_1 виразилася у порушенні його звичайного способу життя і спричинена протиправними діями відповідача, внаслідок вчинення яких його притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 154 та ст. 173 КУпАП.

Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, ураховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, факт того, що вина відповідача доведена, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідачав рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 гривень 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1 211 гривень 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Рішення суду складено і підписано 21 березня 2025 року.

Суддя Г.Є. Майна