ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1260/25 Справа № 183/9933/23 Головуючий у першій інстанції: Оладенко О. С. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі судді Оладенко О.С. від 20 вересня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчий комітет Новомосковської міської ради, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчий комітет Новомосковської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що з 28.06.2014 перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, рішенням суду від 29.11.2019 шлюб розірвано. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час звернення до суду дитина проживає без реєстрації разом з позивачем у будинку, який належить матері позивача. Вказав, що дитина хворіє на органічне ураження головного мозку з порушенням поведінки, мовлення і моторики. За час проживання з відповідачкою рекомендації лікаря не виконувалися, що мало негативний вплив на здоров`я дитини. Дитина не відвідувала дитячий садок та не пішла до школи, що порушує право дитини на освіту. Позивач може у повній мірі створювати сину можливості для повноцінного розвитку. Відповідачка не працевлаштована та проживає у Чернігівській області, яка потенційно знаходиться в небезпечному регіоні майбутніх бойових дій. Тому вважає, що інтересам дитини відповідатиме визначення місця проживання з батьком. Крім того вказав, що відповідачка відмовляється від виконання обов`язку утримання дитини у добровільному порядку. Тому позивач просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з позивачем за адресою по АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25% від усіх видів доходу (заробітку), але не більше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання даного позову і до досягнення дитиною повноліття.

10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою обґрунтовуючи її тим, що вона має вищу педагогічну освіту, викладає англійську мову, має власне житло, гарну репутацію. Після народження дитини батько на 3 місяці залишив їх. З травня 2015 року вона з сином змушена була повернутися до себе на батьківщину, а батько не цікавився життям сина, лише надсилав матеріальну допомогу, яку вважав достатньою і якої не вистачало на забезпечення дитини. Батько приїздив до сина не частіше одного разу на рік, півтора року. Позивач за первісним позовом хворів на психічне захворювання, лікувався в психіатричній лікарні. Після початку війни ОСОБА_2 не навідував сина, а приїхав лише у липні 2023 року за пропозицією самої позивачки. Вона 9 років виховувала дитину у дусі поваги до батька, натомість відповідач за зустрічним позовом формує у сина негативне ставлення до матері. 18.07.2023 ОСОБА_2 взяв сина погостювати на 1 місяць, проте після закінчення цього строку відмовився повертати дитину матері. З цього приводу позивачка за зустрічним позовом зверталася до поліції та у служби у справах дітей. Вважає, що дії відповідача за зустрічним позовом зумовлені бажанням ухилитися від призову на військову службу. Дитині не було встановлено діагнози, зазначені у медичному висновку, складеному невідомим лікарем, копію якого додано до позовної заяви. ОСОБА_1 завжди дбайливо ставилася до стану здоров`я дитини, виконувала рекомендації лікарів. Відповідач за зустрічним позовом не забезпечує дитині правильне харчування. Також ОСОБА_1 вказала, що займалася розвитком та навчанням дитини, а відвідувати дитячий садок або школу не могли через відсутність щеплень. Позивачка за зустрічним позовом забезпечила навчання сина у приватному закладі. У зв`язку з повномасштабним вторгненням м.Новомосковськ зазнає обстрілів та є більш небезпечним, ніж м.Ніжин. Вона має доходи та власне житло. Тому, позивачка за зустрічним позовом просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення зустрічного позову.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 у період з 01 січня кожного року по 30 червня кожного року. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 у період з 01 липня кожного року по 31 грудня кожного року. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Судові витрати покладено на сторони, що їх понесли.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення її зустрічного позову в повному обсязі та відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 .

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 та відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 , виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що з 28 березня 2014 року сторони перебували у шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 11 т.1).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 листопада 2018 року розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 28 березня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №06 (а.с. 17); рішення набрало законної сили.

Згідно довідки №3674/28.10.2020 про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою по АДРЕСА_1 з 28.02.2005 по теперішній час (а.с. 10 т.1).

З листа КП "Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради" №1970/23 від 14.09.2023 вбачається, що власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (мати ОСОБА_2 ) (а.с. 163).

Позивач ОСОБА_2 має вищу освіту за спеціальністю "Радіоелектронні пристрої, системи та комплекси" та здобув кваліфікацію інженера-системотехніка, що підтверджується копією диплома спеціаліста серії НОМЕР_2 (а.с. 12 т.1).

Відповідно до характеристики, виданої головою квартального комітету №18 від 22.08.2023, ОСОБА_2 мешкає за адресою по АДРЕСА_1 . Скарг на нього від сусідів не надходило (а.с. 13 т.1).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 14-15 т.1).

Відповідно до Акту від 19 серпня 2023 року, який підписаний головою квартального комітету №18 Чук М.М. в присутності жителів кварталу №18 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , 2014 року народження, проживає без реєстрації за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 16 т.1).

З витягу з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" вбачається, що ОСОБА_2 на території України станом на 07.09.2023 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 172 т.1)

Згідно довідки №146 від 18.10.2023, ОСОБА_2 за останні 5 років за медичною допомогою до лікаря-психіатра КНП "НЦМЛ" НМР" не звертався (а.с. 167 т.1).

Відповідно до довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №810 від 20.10.2023, у ОСОБА_2 психіатричні, у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин, протипоказання відсутні (а.с. 168 т.1).

Згідно листа КП «ДБКЛПД» ДОР» №1594 від 27.02.2024, ОСОБА_2 перебував на лікуванні в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» з 11.10.1999 по 22.12.1999 (діагноз: помірний депресивний епізод) та з 29.01.2018 по 23.03.2018 (діагноз:рекурентний депресивний розлад, тяжкий поточний депресивний епізод із психотичними симптомами) (а.с. 239 т.1).

Також, із позовом звернулась мати ОСОБА_1 , яка ставить питання про визначення проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю.

Згідно копії диплому спеціаліста серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 отримала повну вищу освіту та здобула кваліфікацію вчителя мови та літератури (англійської, німецької) (а.с. 53 т.1).

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_4 , виданого Ніжинським МВ УМВС України в Чернігівській області, ОСОБА_1 зареєстрована у будинку АДРЕСА_2 (а.с. 48-50 т.1).

Вказаний будинок належить ОСОБА_1 на підставі спільної часткової власності, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав КП "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" Чернігівської обласної ради №29113160 від 24.02.2011 (а.с. 54 т.1).

З витягу №3609 з реєстру платників єдиного податку від 04.10.2023 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець за КВЕД 85.59. - інші види освіти, н.в.і.у. та 85.60 - допоміжна діяльність у сфері освіти (а.с. 67 т.1).

Згідно акту обстеження умов проживання за адресою матері по АДРЕСА_2 від 20.10.2023, встановлено, що житло складається з 2 кімнат, санвузла, коридору, кухні, загальна площа 60 кв.м. Умови проживання задовільні, у будинку чисто та охайно, кімнати мебльовані, наявні речі загального вжитку на необхідна побутова техніка. Для дитини наявна окрема кімната, яка умебльована ліжком, робочим столом, шафою для одягу, наявні дитячі речі, наявні умови для проживання та виховання малолітньої дитини (а.с.127-128 т.1).

Також, складено висновок оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 , у якому зазначено, що станом на 20.10.2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом зі своїм батьком у м.Новомосковську Дніпропетровської області. Мати дитини ОСОБА_1 спроможна виконувати обов`язки з виховання малолітнього сина. Проблем зі здоров`ям вона не має, шкідливі звички відсутні, має позитивну соціальну історію, оформлена як ФОП, має у власності житло, де створені всі умови для проживання та повноцінного розвитку дитини (а.с.129-130 т.1).

Відповідно до довідки від 07.12.2023, ОСОБА_1 в психоневрологічному кабінеті поліклініки Ніжинської ЦМЛ ім. М.Галицького на обліку не перебуває (а.с. 190 т.1).

Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості", ОСОБА_1 станом на 08.12.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 191 т.1).

З відповіді на звернення ВГ №2126/0/12-23 від 18.09.2023 вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 зверталася до виконавчого комітету Новомосковської міської ради щодо сприяння повернення дитини до матері, яким її повідомлено, що до вирішення судом даного спору дитина буде проживати разом з батьком ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 . Спеціалістом служби ОСОБА_2 роз`яснено про рівність прав батьків та неприпустимість перешкоджання тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуванню з дитиною та брати участь у її вихованні. Батьку рекомендовано забезпечити вільний доступ до спілкування сина та матері за допомогою телефонного зв`язку.

Також, у вказаному вище листі зазначено, що за результатами проведеної психодіагностики дитини її емоційний стан позитивний. ОСОБА_7 відчуває себе захищеним та задоволеним. Дитина не надає переваги матері або батькові. Батьки відіграють однаково значну роль у житті дитини, але враховуючи ситуацію, яка склалась у сім`ї на даний час, значущою людиною для ОСОБА_7 є батько. За результатами обстеження умов проживання малолітнього комісією встановлено, що для дитини створені задовільні умови проживання (а.с. 55 т.1).

Також відповідачка зверталася до служби у справах дітей Чернігівської обласної державної адміністрації щодо повернення дитини (т.1 а.с.56).

Судом встановлено та підтверджується сторонами, що син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав разом з матір`ю у м.Ніжин Чернігівської області до липня 2023 року, також малолітній проживає з матір"ю з травня 2024 року по цей час. З липня 2023 року до травня 2024 року син сторін проживав разом з батьком ОСОБА_2 у м.Новомосковську Дніпропетровської області.

Відповідно до довідки №18-29/3305 про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у будинку АДРЕСА_2 (а.с. 84 т.1).

Згідно договорів про надання освітніх послуг, укладених між ОСОБА_1 та приватним закладом загальної середньої освіти демократична школа «Альтерра Скул» від 24.05.2021 та від 10.09.2022, ОСОБА_3 здобував освіту у вказаному закладі загальної середньої освіти, у дистанційному порядку та отримав відповідні свідоцтва досягнень за 2022-2023 навчальні роки за 1 клас та за 2 клас (а.с. 57- 64 т.1).

05 серпня 2022 року складено консультаційний висновок спеціаліста стосовно дитини - ОСОБА_3 , у якому зазначено діагноз дитини: органічне враження головного мозку з порушенням поведінки, мовлення і моторики. Рекомендовано: консультація дитячого невролога; консультація логопеда; валеріана (а.с.27 т.1 ).

06 жовтня 2023 року дитячим психіатром Гусаком А.В. дистанційно у присутності батьків проведено огляд дитини ОСОБА_3 та зазначено психічний статус дитини, а саме: поводить себе спокійно, при огляді демонструє часті тики очей, мова фразова складна, поганорозбірлива, рівень інтелекту відповідає віковій нормі, складно встановлює зв?язок у колективі дітей, на питання «чому ти не заводиш дружбу з однолітками?», відповідає: «я ще не достатньо дорослий, от коли мені виповниться 10 років - тоді я буду дружити», останні 2,5 місяці перебуває під опікою батька, відвідує середню школу в онлайн-форматі, 3-й клас. Успішність - добра. Схильний до тривожності (його вроджена природна тривожність проявлятися в тому, що він надто непокоїться щодо всього нового, переживає наперед. Його дуже важко було привчити до всього нового: їжі, нових звичок- як то почати ходити на горшок, потім почати ходити на унітаз).

Згідно зазначеного вище консультативного заключення від 06.10.2023, ОСОБА_3 встановлено діагноз: затримка мовлення 3 рівня, транзиторний тикозний розлад (тики очей). Рекомендовано: відвідування середньої школи (бажано офлайн формат), регулярне фізичне навантаження (гуртки), у випадку присутності тиків надалі - медичні препарати; повторний огляд дитячого психіатра через 3 місяці (а.с. 66 т.1).

Згідно довідки №220 від 19.10.2023, ОСОБА_3 навчається у 3 класі Гімназії №16 міста Новомосковська (а.с. 166 т.1).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 №357/0/2-24 від 12.02.2024, орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 . Рекомендовано батькам дитини здійснити свої дії, керуючись інтересами та потребами дитини, враховуючи його вік та психологічний стан; налагодити стосунки між собою для вирішення питань, пов`язаних із спільною дитиною.

Зі змісту висновку, зокрема, вбачається, що 14.09.2023 обстежено умови проживання батька, для виховання та розвитку дитини та встановлено, що це приватний одноповерховий будинок з усіма зручностями площею 66 кв.м. Будинок на праві власності належить матері ОСОБА_2 - ОСОБА_4 з газо- та водопостачанням, що складається з 3-х кімнат, для дитини в наявності біотуалет, дитяча ванна. Для виховання та розвитку дитини батьком створено такі умови: виділена окрема кімната, хлопець має окреме спальне місце, письмовий стіл, шафу для одягу, комп?ютер. Сама кімната простора, є місце для навчання та відпочинку. В наявності речі та взуття відповідно віку та сезону. За вказано адресою також проживають бабуся хлопця. Умови проживання - сім?ї - задовільні. Для дитини є необхідні умови для проживання. При здійсненні обстеження був присутній хлопчик. Дитина легко йшов на контакт. При спілкуванні ОСОБА_7 висловлював про свою любов, як до батька і бабусі так і до матері. На запитання про матір відповідав, що за нею сумує і хоче бачити частіше. Встановлено, що у батька з сином добрі відносини, емоційний стан дитини добрий, він спокійний. Хлопчик мріє мати поруч з собою як батька так і матір (а.с. 220-223 т.1).

09 березня 2024 року ОСОБА_3 оглянуто неврологом з приводу тіків очей. Рекомендовано дотримуватися режиму дня; виключити перегляд гаджетів; достатня рухова активність та медичний препарат (а.с.76 т.2).

З консультаційного висновку психолога від 29.04.2024 вбачається, що дитина з обережністю іде на контакт, хоча хлопчик дуже усміхнений і привітний. Зазначено про типову дезорганізованість, надмірну активність, яка майже не регулюється. При спілкуванні, хлопчик повертається спиною, швидко пересувається і відповідає через певний час. Дитина намагається ухилятися від діяльності, яка потребує постійної розумової напруги, швидко втомлюється і ховається за батька сам або ховає діагностичний інструментарій. Активно включений в розмову дорослих, навіть займаючись певною справою і сидячи спиною. Постійно потребує обіймів з батьком та його підтримки, порушує кордони, постійно перебиває. Мовлення занадто швидке, не розбірливе, має регресивний характер (занадто дитяче). На другій зустрічі та після дихальних вправ, мовлення дитини стабілізується, стає плавним та зрозумілим, за віком. На трьох зустрічах фіксую моторні та вокальні тіки. Використання міміки під час взаємодії активне, хлопчик залюбки імітує рухами своїх улюблених героїв. Рекомендовано відвідування психіатру та невролога (а.с. 77-78 т.2).

22 травня 2024 року за результатами огляду ОСОБА_3 складено консультаційний висновок, у якому встановлено діагноз: F95.1 хронічний змішаний (моторні та вокальні складні комбіновані тики) тикозний розлад у дитини з тривожною акцентуацією характеру. Призначено лікування; рекомендовано роботу з психологом за методикою когнітивно-поведінкової терапії (а.с. 113 т.2).

З протоколу індивідуальної психологічної консультації ОСОБА_3 від 25.05.2024 вбачається, що з дитиною проведена перша консультація з приводу психологічної роботи за методикою когнітивно-поведінкової терапії. Проведено загальне обстеження та визначено цілі терапії. Сформовано план роботи та графік консультацій. Зроблено висновок, що дитина знаходиться у нестабільному тривожному стані (а.с. 114 т.2).

Згідно довідки №146 від 25.07.2024, висновком ЛКК встановлено, що за станом здоров`я дитина потребує індивідуальної форми навчання у вигляді педагогічного патронату на 2024-2025 навчальний рік (а.с.155 т.2).

Згідно характеристики учня 4-Б класу Ніжинської гімназії №10, ОСОБА_3 навчається у Ніжинській гімназії №10 з 02.09.2024 на індивідуальній формі навчання (педагогічний патронаж) на підставі довідки ЛКК №146 від 25 липня 2024 року, із тижневим навантаженням - 10 годин. За час навчання ОСОБА_7 зарекомендував себе як дисциплінований, відповідальний, старанний учень. Виявляє зацікавленість до усіх освітніх галузей. На уроках завжди активний, уважний, зосереджений, самостійні та індивідуальні завдання виконує із розумінням, але іноді поспішає та допускається помилок. Гарно читає та розуміє прочитане, відповідає на питання. Якщо щось не знає з програми минулих років, швидко надолужує прогалини в знаннях. Відкритий у спілкуванні, вільно висловлює свою точку зору. Шанобливо ставиться до педагогів. Навчальний заклад відвідує систематично, пропусків без поважних причин не було. ОСОБА_7 дуже прив?язаний до мами, яка постійно супроводжує сина до гімназії та чекає його поки йдуть уроки. ОСОБА_1 бере активну участь у навчанні сина. Систематично спілкується з вчителями та цікавиться успіхами дитини. Наразі ОСОБА_7 проходить адаптацію до вчителів та нового навчального закладу. Після періоду адаптації, з урахуванням розкладу буде мати можливість відвідувати заняття зі своїм класом задля соціалізації (а.с. 181 т.2).

В судовому засіданні місцевого суду, у присутності соціального педагога Ріпи В.Б , було з`ясовано думку дитини ОСОБА_7 , який висловив своє бажання проживати разом з матір`ю.

Апеляційним судом встановлено, що кожен із батьків після розлучення нової сім"ї не створив, нових сталих подружніх стосунків не мають. Викладене підтверджується поясненнями кожної із сторін у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Також, в суді першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Так, свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні повідомила, що є матір`ю відповідачки. Її донька та онук ОСОБА_7 переїхали проживати у м.Ніжин у 2014 році. Свідок домовилася про зарахування дитини до дитячого садочка навіть без щеплень, проте відповідачка відмовилася віддавати дитину до дитячого садочка. Її донька погано ставиться до сина, кричить на нього, обзиває. Коли син почав її бити, вона попросила батька забрати дитину до себе, що він і зробив у липні 2023 року. У дитини почалися вокальні тіки приблизно у віці 6-7 років. Коли ОСОБА_7 став проживати з батьком, вона провідувала онука і помітила, що його поведінка змінилася, він став більш спокійним та комунікабельним. Коли ОСОБА_7 повернувся до матері, він обзивав свідка нецензурними словами. Дитина не спілкується з однолітками, а тільки з матір`ю. У матері неналежні умови проживання, бо на 40 кв. метрів житла є 4 кішки.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що знає відповідачку, оскільки допомагала їй з дитиною та вирішенням побутових питань. Свідок ходила в магазин, купувала продукти, коли відповідачці потрібно було до лікаря, свідок доглядала дитину. Рідні не допомагали відповідачці. Бачила, що відповідачка часто гуляє з дитиною на вулиці. Відповідачку охарактеризувала як розумну, поважну людину.

У судовому засіданні суду першої інстанції, також, було допитано спеціаліста ОСОБА_14 , яка є психологом та працювала з дитиною сторін. Остання пояснила, що провела діагностику, результати вказала у психологічному висновку. Під час спілкування дитина виявляла бажання бути з обома батьками. ОСОБА_7 був збуджений, не утримував зоровий контакт, мав пришвидшене мовлення, вокальні та моторні тіки. Було зафіксовано тривожний розлад, рекомендовано звернутися до психіатра. З дитиною проведено діагностику три рази та два рази заняття. Заняття оплачувала мама, а приводив дитину тато. Психолог відмовилася працювати з дитиною через непорозуміння з мамою.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і треба прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі потрібно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною;по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору.

Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди передусім повинні враховувати інтереси самої дитини, оцінюючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі №377/128/18 (провадження №61-44680св18) зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України дає підстави для висновку, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц (провадження №14-327цс18) викладено висновок про те, що положення Конвенції про права дитини встановлюють, що в усіх діях стосовно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3). Ці положення Конвенції про права дитини узгоджуються з положеннями Конституції та законів України, тому її правові норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі №654/4307/19 (провадження №61-19210св20).

Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати інтересам дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»).

Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції.

Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №404/3499/17).

При оцінці пояснень дитини необхідно враховувати її вік на момент опитування, рівень розвитку та психологічні особливості, притаманні відповідному віку.

За частинами другою - четвертою статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Із пояснень малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданих в судовому засіданні в суді першої інстанції 19 вересня 2024 року, якому на час надання пояснень виповнилось десять років, встановлено, що дитина бажає проживати разом із матір`ю ОСОБА_1 . Однак, місцевий суд належної оцінки висловленій думці дитини не надав.

Колегія суддів зазначає, що під час розгляду спору щодо місця проживання дитини суд насамперед виходить з інтересів самої малолітньої дитини, її віку, враховуючи при цьому його сталі соціальні/родинні зв`язки, місце дошкільного/шкільного навчання, що охоплюють територію його місця проживання, усталений тривалий побут за місцем проживання батька, психологічний стан дитини.

Крім того, під час встановлення спільної фізичної опіки, суди, окрім загальних обставин, мають також враховувати: бажання кожного з батьків, щоб дитина проживала разом з ним, згоду на участь у її вихованні та піклуванні; наявність у обох батьків сталих відносин з дитиною та бажання останньої спілкуватися з обома батьками; відсутність обставин, зазначених у частині другій статті 161 СК України, а також інших обставин, що можуть становити загрозу інтересам дитини; наявність у кожного з батьків часу та можливості, що дозволяє належним чином опікуватися дитиною; місце проживання кожного з батьків, що знаходиться не далеко від звичайного місця проживання дитини (сформованих місць життєвих інтересів дитини) тощо.

Як встановлено вище та не заперечувалось сторонами, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після припинення шлюбно-сімейних відносин між батьками (з 2019 року) проживав разом з матір`ю у м.Ніжин Чернігівської області. Однак, відносно нетривалий час (з липня 2023 року до травня 2024 року) дитина проживала разом з батьком у м.Новомосковську Дніпропетровської області. В подальшому, з травня 2024 року по даний час дитина знову проживає разом з матір`ю за місцем попереднього проживання.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що як батько, так і мати ОСОБА_3 належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, позитивно характеризуються в побуті, матеріально забезпечені та створили належні умови для виховання та розвитку дитини, мають бажання виховувати сина. Доказів жорстокого поводження матері, батька із сином, притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення домашнього насильства, учасниками справи не надано та судами таких фактів не встановлено.

Разом з тим, місцевий суд, надавши оцінку факту створення належних умов для проживання малолітньої дитини як за місцем проживання батька, так і за місцем проживання матері, та визначаючи почергове проживання малолітньої дитини по пів року з кожним з батьків, залишив поза увагою особливості стану здоров"я, психоемоційного розвитку дитини, вік хлопчика, нагальну необхідність соціалізації дитини, значну відстань від місцем проживання батька і матері (у Дніпропетровській та Чернігівській областях відповідно). Районний суд не навів обгрунтування доцільності і можливості зміни дитиною місця проживання кожні пів року та не звернув увагу, що такий режим спільної опіки батьків не відповідає якнайкращим інтересам дитини, враховуючи особливості розвитку та здоров"я хлопчика; призведе до втрати дитиною кожні пів року набутих соціальних зв"язків та необхідності нової адаптації, що є шкідливим для малолітнього ОСОБА_7 , враховуючи перебування його у нестабільному тривожному стані.

Так, згідно пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції 12 березня 2025 року, малолітній син ОСОБА_3 перебуває на обліку в Ніжинському медичному закладі; навчається в Ніжинській гімназії №10 на змішаній формі (тиждень - очне навчання, тиждень - дистанційне навчання); відвідує музичну школу КЗПМО "Ніжинська музична школа", де займається співом, що підтверджується укладеним 03 вересня 2024 року між КЗПМО "Ніжинська музична школа" та ОСОБА_1 , яка виступає в інтересах ОСОБА_3 , договором про надання освітньої послуги з початкової мистецької освіти за освітньою програмою з музичного мистецтва (а.с. 182-186 т.2). Музична терапія рекомендована психологами та допомагає дитині додатково долати його тривожний стан. Також малолітній ОСОБА_3 відвідує вокальні групові заняття у приватній студії звукозапису та різні пробні ІТ-курси (групові) з ціллю надалі відвідувати обраний напрям. Зазначені заняття також сприяють соціалізації дитини.

Отже, з викладеного вище вбачається, що на цей час за місцем проживання матері дитина має усталений побут, сталі соціальні зв`язки, які розвиваються, та належний рівень життя.

Згідно змісту консультативних висновків психологів та медичних документів, малолітній ОСОБА_15 має нестабільний тривожний стан, з обережністю іде на контакт, складно встановлює зв?язок у колективі дітей, та його дуже важко привчити до всього нового (а.с. 66 т.1, 77-78 т.2).

Відповідно до пояснень кожного із батьків у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, мати та батько визнають, що малолітній ОСОБА_15 має особливості здоров"я та розвитку, які створюють перешкоди для соціалізації дитини, спілкування у колективі. На цей час мати хлопчика активно вживає заходів для подолання вказаних проблем дитини.

Наведені обставини не враховані місцевим судом при ухваленні рішення про спільну опіку батьків з почерговим проживання хлопчика з кожним з них по пів року. Виконання такого рішення призведе до вилучення дитини зі звичного (за пів року адаптації) середовища, втратою ним попередніх набутих соціальних зв`язків та матиме негативний вплив на розвиток і стан здоров"я дитини.

Крім того, встановлюючи зміну місця проживання дитини кожні шість місяців, місцевий суд безпідставно не взяв до уваги проживання батьків у різних областях України (мати - у Чернігівській області, батько - у Дніпропетровській області), які знаходяться на великій відстані один від одного, та не дослідив, зокрема, яким чином під час спільної опіки дитина буде відвідувати навчальний заклад, оскільки ОСОБА_3 навчається в Ніжинській гімназії №10 у м.Ніжин Чернігівської області за місцем проживання матері.

Крім того, колегія звертає увагу, що ні батько, ні матір питання встановлення спільної фізичної опіки над дитиною у справі не ініціювали, орган опіки та піклування можливості проживання дитини почергово у батька і матері не досліджував, відповідних висновків, зокрема, яким чином така модель опіки та постійна зміна звичного стабільного сімейного середовища вплине на психологічний стан даної дитини, не надавав.

Представлений суду висновок органу опіки є однобічним, не містить аналізу якнайкращих інтересів дитини з урахуванням особливостей стану здоров"я та розвитку хлопчика; висновок не містить аналізу створення належних умов для проживання і виховання дитини не лише батьком, а також і матір"ю. З урахуванням однобічності висновку органу опіки, суд не погоджується із висновком про визначення місця проживання дитини із батьком.

Враховуючи викладені вище обставини справи, колегія дійшла висновку, що зміна місця проживання дитини кожні пів року (чи навіть більш короткий період у два-три тижні) призведе до неможливості збереження набутих усталених соціальних зв`язків та до порушення усталеного побуту, зважаючи на велику відстань місць проживання батьків, що не сприятиме позитивному стабільному психоемоційному стану дитини, а тому застосування спільної фізичної опіки є недоцільним та не відповідає найкращим інтересам саме даної дитини, з урахуванням встановлених у справі фактичних обставин.

Разом з тим, колегія зазначає, що ОСОБА_1 , з якою на даний час проживає малолітній ОСОБА_3 , має гнучкий графік роботи (від 2-х до 3-х год на день), який дозволяє приділяти достатньо часу дитині, належним чином займається його вихованням, дбає про стан здоров`я дитини, який потребує особливої уваги, бере участь у його фізичному вихованні та розвитку, матеріально забезпечує його.

Вказане вище в сукупності дає підстави для висновку, що на цьому етапі розвитку дитини визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю сприятиме забезпеченню його інтересів, адже за місцем проживання матері дитина має усталений побут, сталі соціальні зв`язки, які розвиваються, належний рівень життя, задовільні умови проживання.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що і батьком, і матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку дитини, і батько і матір характеризуються позитивно, працюють та мають стабільний дохід; врахувавши інтереси малолітньої дитини, його вік, психологічний стан та особливості фізичного розвитку дитини, думку дитини та його бажання проживати з матір`ю; приймаючи до уваги сталі соціальні зв`язки ОСОБА_3 , його місце навчання та проживання з матір`ю протягом тривалого часу, відсутність підстав для примусової зміни поточних умов життя малолітньої дитини кожні пів року, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, - колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, оскільки це сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Колегія звертає увагу, що в контексті забезпечення права дитини на спілкування з батьком, а також права батька на виховання своєї дитини, ОСОБА_2 безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку свого сина, має право та обов`язок піклуватися про його здоров`я, стан розвитку, проводити з сином необхідну кількість часу. При вирішенні даної справи важливим фактором є твердження матері щодо усвідомлення нею свого обов"язку не перешкоджати спілкуванню, зокрема, особистим зустрічам хлопчика із батьком, про що наголошено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Доводи сторін щодо небезпечного середовища для малолітнього ОСОБА_2 як за місцем проживання матері у м. Ніжині Чернігівської області так і за місцем проживання батька у м.Новомосковську Дніпропетровської області не спростовують правильність наведених вище висновків апеляційного суду. Загальновідомим є факт збройної агресії російської федерації та систематичні обстріли всієї території України. В обох населених пунктах наявна загроза життю та здоров`ю людей внаслідок збройної агресії російської федерації, однак активні бойові дії, станом на цей час, не ведуться. При цьому у суду немає об`єктивних даних, які б давали підстави вважати, що якесь із цих міст є більш безпечним, а якесь - менш безпечним. Відтак, у даному випадку зазначений критерій не впливає на визначення місця проживання дитини.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини колегія зазначає наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частинами другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; визначивши місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю, приймаючи до уваги, матеріальне становище ОСОБА_2 та задовільний стан його здоров`я, відсутність у нього, на момент розгляду справи, інших утриманців; враховуючи, що на ОСОБА_2 , як на батька, покладено однаковий з ОСОБА_1 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини; встановивши, що сторони не досягли згоди щодо розміру аліментів на утримання сина, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 жовтня 2023 року до повноліття дитини.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, що потягло ухвалення помилкового судового рішення, яке не відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому оскаржуване рішення місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 та задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 .

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що в задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні позовної заяви за вимогу про визначення місця проживання дитини (1073,60 грн) та апеляційної скарги у цій частині (1610,40 грн) в сумі 2684,00 грн (а.с. 70 т.1, а.с. 179 т.2).

Приймаючи до уваги, що позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено та вона звільнена від сплати судового збору в цій частині позовних вимог на підставі п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", з відповідача за зустрічним позовом також підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за подання позовної заяви (1073,60 грн) та апеляційної скарги (1610,40 грн) щодо вимог про стягнення аліментів у загальному розмірі 2684,00 грн.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 та про задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 жовтня 2023 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 12 березня 2025 року.

Повний текст постанови складено 24 березня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова