КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5494/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Боряк Галини Юріївни на ухвалу судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2 грудня 2024 року (суддя Пінкевич НС.) про передачу за підсудністю цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Логвинської Карини Леонідівни, боржник ОСОБА_2 ,

встановив:

у листопаді 2024 року ОСОБА_3 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області зі скаргою на дії старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Логвинської К.Л., у якій просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Логвинської К.Л. при складанні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 21 жовтня 2024 року в рамках зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1 в частині нарахування аліментів з червня 2021 року з обмеженням в десять прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Також просила скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 21 жовтня 2024 року в рамках зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2 та зобов`язати старшого державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Логвинську К.Л. здійснити новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів в рамках зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1 без встановлення обмеження в десять прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з червня 2021 року.

Мотивуючи доводи скарги, ОСОБА_3 зазначала, що 25 червня 2019 року Деснянським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 30 травня 2019 року і до повноліття дитини (до ІНФОРМАЦІЯ_1 ). 4 вересня 2019 року Деснянським районним відділом Державної виконавчої служби у м. Києві було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 та розпочато його примусове виконання.

Також ОСОБА_3 посилалася на те, що 12 червня 2019 року Деснянським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 6 червня 2019 року і до повноліття дитини (до ІНФОРМАЦІЯ_2 ). 4 вересня 2019 року Деснянським районним відділом Державної виконавчої служби у м. Києві було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 та розпочато його примусове виконання. Постановою державного виконавця від 19 серпня 2020 року виконавче провадження № НОМЕР_3 було об`єднано з виконавчим провадженням № НОМЕР_4 у зведене провадження № НОМЕР_2.

ОСОБА_3 зазначала, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2020 року був задоволений позов ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на дітей ОСОБА_8 , 2006 року народження, та ОСОБА_9 , 2008 року народження, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 23 квітня 2020 року. На підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2020 року державним виконавцем було змінено розмір утримуваних з боржника аліментів на двох дітей до 1/3 частки від всіх його доходів.

ОСОБА_3 вважала, що старшим державним виконавцем неправильно розрахована заборгованість ОСОБА_6 зі сплати аліментів.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2 грудня 2024 року скаргу передано на розгляд до Деснянського районного суду міста Києва.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат Боряк Г.Ю. просить ухвалу судді скасувати, направити справу до Києво-Святошинського районного суду Київської області для продовження розгляду, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права.

Представник ОСОБА_3 зазначає, що починаючи з 23 квітня 2020 року стягнення аліментів з ОСОБА_2 здійснюється державним виконавцем на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області, ухваленого в порядку позовного провадження, тому суддя прийшла до помилкового висновку, що скарга підсудна Деснянському районному суду міста Києва.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Боряк Г.Ю. посилається на ч. 1 ст. 448 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначає, що після прийняття судом рішення про зменшення розміру аліментів, саме Києво-Святошинський районний суд Київської області є тим судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції в розумінні зазначених норм, а відтак суддя першої інстанції неправильно застосував положення ст. 31 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Журба К.В. просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що боржник ОСОБА_2 проживає на території Деснянського району міста Києва, тому виконавчі дії повинні проводитися за місцем його проживання, а відтак ухвала судді першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд до іншого суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до іншого суду, суддя першої інстанції виходила з того, що зведене виконавче провадження № НОМЕР_2 відкрито на підставі судових наказів № 754/8647/18 та № 754/8209/19, виданих Деснянським районним судом міста Києва, а тому скарга підлягає розгляду судом, яким було розглянуто справу і видано виконавчий документ.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що Деснянським районним судом міста Києва 04.06.2019 року було видано судовий наказ №754/8209/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

11.06.2019 року Деснянським районним судом міста Києва було видано судовий наказ №754/8647/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановами державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ від 4 вересня 2019 року та від 24 вересня 2019 року були відриті виконавчі провадження НОМЕР_5 на підставі судового наказу №754/8209/19 та №59807995 на підставі судового наказу №754/8647/19.

Постановою старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Логвинської К.Л. від 19 серпня 2020 року зазначені виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження НОМЕР_1.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2020 року задоволено позов ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 23 квітня 2020 року.

Зі змісту скарги ОСОБА_3 вбачається, що нею оскаржуються дії старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві по складанню розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 21 жовтня 2024 року в рамках зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1 в частині нарахування аліментів з червня 2021 року.

З розрахунку заборгованості вбачається, що він виконаний з врахуванням рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2020 року, яким визначений розмір аліментів, який стягується з боржника з 23 квітня 2020 року.

За таких обставин, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів старшим державним виконавцем здійснено в межах виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2020 року, а відтак розгляд скарги на дії старшого державного виконавця відповідно до положень частини 1 статті 448 ЦПК України повинен здійснювати Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки при постановленні ухвали про направлення скарги на дії старшого державного виконавця до іншого суду за підсудністю суддею першої інстанції порушенні норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, вона підлягає скасуванню з направленням скарги до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 381 - 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Боряк Галини Юріївни задовольнити.

Ухвалу судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2 грудня 2024 року скасувати, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Логвинської Карини Леонідівни, боржник ОСОБА_2 направити до Києво-Святошинського районного суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук