Справа № 509/6958/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь, заяву боржниці (відповідачки) ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.01.2025 р., яке набрало законної сили задоволений позов ТОВ «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий Центр» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14475 грн. і судовий збір у сумі 2422,40 грн.

20 лютого 2025 року відповідачка (боржниця) ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про розстрочення виконання рішення суду у даній цивільній справі боргу в загальній сумі 16897,40 грн. терміном на 12 місяців, мотивуючи це тимчасовою відсутністю у неї роботи та заробітку, своїм тяжким матеріальним становищем, у якої під опікою перебувають 2 дітей, позбавлених батьківського піклування : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з посиланням на рішення виконкому Петровірівської сільради Березівського району Одеської області №№ 102, 104 від 04.05.2022 р. «Про призначення ОСОБА_1 опікуном для дітей, які залишились без батьківського піклування ОСОБА_2 , 2007 р.н. та ОСОБА_4 , 2013 р.н.».

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надіславши до суду клопотання, в якому підтримала свою заяву про розстрочку виконання рішення суду, яку просила про розгляд заяви без її участі (а.с. 57).

Представниця позивачів ТОВ «Споживчий Центр» в судове засіданні не з?явилася, надіславши на електронну адресу суду письмові заперечення на заяву про розстрочку виконання рішення суду, в яких просила суд, відмовити боржниці ОСОБА_1 в задоволенні її заяви про розстрочення виконання рішення суду з підстав відсутності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про розстрочення виконання рішення суду з доданими до неї документальними доказами, суд дійшов наступних висновків.

Так судом встановлено, що заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.01.2025 р., яке набрало законної сили задоволений позов ТОВ «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий Центр» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14475 грн. і судовий збір у сумі 2422,40 грн. (а.с. 29-33).

20 лютого 2025 року відповідачка (боржниця) ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про розстрочення виконання рішення суду у даній цивільній справі боргу в загальній сумі 16897,40 грн. терміном на 12 місяців, мотивуючи це тимчасовою відсутністю у неї роботи та заробітку, своїм тяжким матеріальним становищем, у якої під опікою перебувають 2 дітей, позбавлених батьківського піклування : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з посиланням на рішення виконкому Петровірівської сільради Березівського району Одеської області №№ 102, 104 від 04.05.2022 р. «Про призначення ОСОБА_1 опікуном для дітей, які залишились без батьківського піклування ОСОБА_2 , 2007 р.н. та ОСОБА_4 , 2013 р.н.».

Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області суду від 15.01.2025 р. набрало законної сили та не було оскаржене відповідачкою, на що суд звертає увагу представниці позивачів.

Отже, відповідачка ОСОБА_1 погодилась з заочним рішення суду, однак в силу вищевказаних, описаних нею підстав, просить суд розстрочити його виконння.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.ч. 1,3,4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов?язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов?язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об?єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об?єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В той же час, згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконується частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо).

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов?язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18.

Судом було встановлено, що рішеннями виконкому Петровірівської сільради Березівського району Одеської області №№ 102, 104 від 04.05.2022 р., ОСОБА_1 призначено опікуном для дітей, які залишились без батьківського піклування ОСОБА_2 , 2007 р.н. та ОСОБА_4 , 2013 р.н.» (а.с. 42,43).

Однак, 21.02.2025 р. підопічній опікуна ОСОБА_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилося повних 18 років, тобто остання набула повноліття згідно з Законом, а відтак, на утриманні боржниці ОСОБА_1 на даний час перебуває одна неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, боржниця ОСОБА_1 у своїй заяві про розстрочку виконання рішення суду, вказує на факт тимчасової відсутності у неї роботи на заробітку, і як слід, тяжким фінансовим становищем, що на думку суду є суттєвими обставинами, які враховуються судом при розгляді питання про розстрочку виконання рішення.

Приймаючи до уваги те, що боржниця (заявниця) ОСОБА_1 - має намір добровільно виконати рішення суду, ухваленого на користь стягувачів ТОВ «Споживчий Центр» в загальній сумі 16897,40 грн., яке просить розстрочити на 12 місяців, на думку суду, з огляду на невеликий розмір боргу для позивачів, розстрочення якого не буде надмірним тягарем для ТОВ «Споживчий Центр», на думку суду, з урахуванням тяжкого фінансового положення боржниці та існування у неї під опікою неповнолітньої дитини, яку вона самостійно виховує та утримує, і для яких, вищевказана сума боргу, у випадку її одноразового стягнення одноразовим платежем на користь позивачів - створить для ОСОБА_6 , а відповідно і для її дитини під опікою надмірний тягар, що одночасно може привести до порушення законних прав та інтересів неповнолітньої дитини, яка перебуває під опікою, вихованні та утриманні ОСОБА_1 , беручи до уваги війну в Україні та скрутне матеріальне становище, в якому опинилося більшість громадян нашої країни.

Також суд враховує те, що розстрочення виконання рішення суду в частині стягнення суми боргу на користь стягувачів - не буде створювати занадто привілейовані умови для боржниці, оскільки такі дії заявниці спрямовані саме на забезпечення виконання рішення суду, а не задля уникнення виконання рішення суду, і на відновлення порушених прав позивачів, як стягувачів.

Суд приходить до висновку, що виконання вказаного судового рішень в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14475 грн. та судового збору у сумі 2422,40 грн., а всього 16897,40 грн. слід розстрочити на 12 місяців із сплатою щомісячного платежу рівними частинами по 1408,12 грн. (16897,40 грн. : 12 місяців), до 29 числа кожного місяця, після набрання ухвалою суду законної сили, а тому заяву слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 81,258-261,353-354,435 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

1.Заяву відповідачки ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити ;

2.Розстрочити відповідачці ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_1 ) строком на 12 місяців виконання рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 15.01.2025 р. у цивільній справі 509/6958/24 за позовом ТОВ «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором загальним розміром 16897,40 грн. на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» (), шляхом сплати щомісячного платежу рівними частинами по 1408,12 грн. до 28 числа кожного місяця, після набрання ухвалою суду законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя Гандзій Д.М.