Справа № 755/7099/24
Провадження №2/755/83/25
"19" березня 2025 р. м. Київ
Дніпровський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Коваленко І.В.,
за участі секретаря судового засідання - Грищенко С.В.,
учасники справи:
представник позивача - адвокат Коваль М.О.,
представник третьої особи Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - Галунько Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, в залі суду, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -
24.04.2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, в якому, згідно позовних вимог, просила суд: «Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
24.04.2024 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, позовну заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В.
25.04.2024 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу, якою позовну заяву ОСОБА_1 , визнано неподаною та повернуто суб`єкту звернення.
19.06.2024 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 квітня 2024 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.
29.07.2024 року, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, матеріали цивільної справи передано на розгляд судді Коваленко І.В.
02 серпня 2024 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання.
25 вересня 2024 року довідкою секретаря судових засідань цивільну справу № 755/7099/24 знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді Коваленко І.В. на лікарняному. Справу призначено на 06.11.2024 року об 10:30 год.
06 листопада 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача підготовче засідання відкладено до 11.12.2024 року об 11:30 год.
11.12.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва витребувано з Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України в період з 01 січня 2017 року по даний час громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 22.07.2009 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 .
02.01.2025 року (вх.№ЕП-42) на електронну адресу суду та 07.01.205 року (вх.№673) засобами поштового зв`язку від начальника Державної прикордонної служби України Євгенія Власова надійшли витребувані ухвалою суду від 11.12.2024 року відомості, а саме витяг з наявною у базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України зазначеною особою в період з 08.11.2017 року по 30.12.2024 року.
06 лютого 2025 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті на 19 березня 2025 року об 14 год. 00 хв.
У судове засідання викликано учасників справи, третю особу, а також свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.
Представник позивача - адвокат Коваль М.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати відзив по суті предмету спору не скористався. Судові повістки, що направлялися на адресу зареєстрованого місця проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення «за закінченням терміну зберігання».
Представник третьої особи Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - Галунько Л.І. у судовому засіданні підтримала висновок про доцільність позбавити батьківських прав батька, ОСОБА_2 , стосовно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позовні вимоги підтримала.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який є батьком позивачки ОСОБА_1 та відповідно рідним дідом ОСОБА_3 , показав суду, що він проживає в квартирі АДРЕСА_2 , в якій тривалий час проживала його донька з онукою. З 2019 року від відповідача немає ніяких відомостей та звісток. Останній раз та особисто він бачив ОСОБА_2 у 2018 році. Ані відповідач, ані його родичі з його онукою не спілкуються і спілкуватись не бажають. Онука вчиться вже у 10 класі, вона розумна, вихована, однак це все завдяки її матері, оскільки батько від виховання своєї рідної доньки самоусунувся. Місце перебування відповідача невідоме. Зі слів доньки знає, що після повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, на початку березня 2022 року, відповідач надіслав його доньці смс-повідомлення із запитанням, чи все у них гаразд, і на цьому все. Більше ніяких дзвінків від нього немає. Єдине, що він залишив після себе, так це безліч дзвінків від банків та колекторів з погрозами. Ніяких подарунків від відповідача для своєї онуки він ніколи не бачив. Опікується дитиною мати та її другий чоловік.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивачки ОСОБА_1 та відповідно рідною бабусею ОСОБА_3 , показала суду, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_2 . Востаннє відповідача бачила у 2019 році, коли той зустрічався з ОСОБА_3 . Після цього він навіть на день народження не дзвонив до неї. Зі слів доньки знає, що після повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, на початку березня 2022 року, відповідач надіслав його доньці смс-повідомлення із запитанням, чи все у них гаразд, і на цьому все. Більше ніяких дзвінків від нього немає. Єдине, що він залишив після себе, так це безліч дзвінків від банків та колекторів з погрозами. Свідку невідомо де знаходиться відповідач, чула, що він кудись виїхав. Грошових забезпечень і подарунків від відповідача для онуки не було. З онукою у свідка прекрасні і довірливі стосунки.
ОСОБА_3 , яка є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , повідомила суду, що батько не відносився до неї погано, але й водночас не приймав участі у її вихованні. Все дитинство вона пам`ятає біля себе лише маму, бабусю та дідуся. Їй було 7 років, коли батьки вирішили розлучитись, вони спочатку роз`їхались. У той час вона з ним час від часу зустрічалась, гуляла на вулиці, потім ці зустрічі ставали рідшими, а згодом і взагалі припинились. Останній раз вона його бачила у 10 років. Відповідач не виплачував кошти, з`явилась інформація про наявність у нього кредитів, дзвонили до мами. Одного разу прийшли колектори. Коли почалась війна, він написав мамі «Чи потрібна допомога?» і коли мама написала, що все нормально, то він більше не дзвонив. Не бачила батька з 2019 року. Знає, що по батьковій лінії у неї є бабуся та дідусь, однак вони ніколи нею не цікавились і в гості не запрошували. Просила позбавити її рідного батька батьківських прав щодо неї.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , який є теперішнім чоловіком позивачки, показав суду, що з 14.02.2020 року він з позивачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну донька - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_3 проживає з ним та з сестрою. З ОСОБА_3 у нього хороші, довірливі стосунки. Свою сім`ю вони забезпечують удвох із дружиною, обоє працюють. Рідного батька ОСОБА_3 він ніколи не бачив.
Оскільки суд вчиняв всі передбачені ч.1 ст. 280 Цивільно процесуального кодексу України дії по належному повідомленню відповідача, проте останній до суду так і не з`явився, враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився до суду без поважних причин, своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача в порядку заочного розгляду.
Таким чином, вислухавши думку позивача та її представника, представника третьої особи, з`ясувавши фактичні обставини справи, допитавши свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , вислухавши думку неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомленні нею обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дають підстави для ухвалення судового рішення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 01 березня 2008 року було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №279 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (прізвище після реєстрації шлюбу дружини - ОСОБА_1 ). (а.с.59)
Від шлюбу народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька, свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 (а.с.66)
Відповідно до положень ст.121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
14 лютого 2018 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. (а.с.68-69)
Відповідно Довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет психоактивних речовин №7422 позивач на обліку не перебуває, за результатами огляду у позивача відсутні психіатричні, у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин, протипоказання. (а.с.70)
Згідно характеристики матері ОСОБА_1 Навчально-виховного комплексу «Престиж», підписаної директором та класним керівником, вбачається, що учениця 9 класу ОСОБА_3 яка навчається, НВК "Престиж" 2008 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Мати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Працює в ТОВ Мілвус Груп на посаді директора. ОСОБА_1 з донькою, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , у трикімнатній квартирі. Матеріально-житлові умови проживання задовільні, сім 'я в цьому плані стабільна, із високим достатком. Функцію грошового забезпечення на даний момент виконує мати, ОСОБА_1 . ОСОБА_1 - інтелігентна, спокійна, впевнена в собі жінка. Вона активно займається вихованням доньки, стежить за успішністю, за її побутовими умовами, харчуванням, одягом. Активно цікавиться життям доньки в школі, допомагає їй з заняттями, виконує функцію моральної підтримки членів сім 'ї. Тактична, терпляча, вміє знаходити компромісні рішення і вчить цьому дитину. ОСОБА_3 відгукується про матір з ніжністю і повагою. Завжди охайно виглядає, неконфліктна, спокійна. ОСОБА_1 дотримується демократичного стилю в спілкуванні та вихованні доньки. Сім`ю можна вважати гармонійною, відкритою, з чіткими соціальними кордонами. Батько: не буває, ніколи не бачився з донькою з моменту розлучення. Не цікавиться життям і навчанням дитини. У вихованні ОСОБА_3 участі не приймає. (а.с.71)
Згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, видана Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про те, що згідно з матеріалами виконавчого провадження ВП НОМЕР_5 судового наказу виданого Дніпровським районним судом м.Києва по справі №755/7111/20 від 04.06.2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.03.2024 року наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 232 795,08 грн. (а.с.72-74)
Згідно Довідки від 29.02.2024 року, виданої ТОВ «Мілвус Груп», ОСОБА_1 працює у ТОВ «Мілвус Груп» директором з 11.05.2023 року, дохід з 01.12.2023 року по 29.02.2024 року склав 20 900 грн. (а.с.75).
У відповідності до Довідки від 29.02.2024 року, виданої ТОВ «Мілвус Груп», дохід ОСОБА_1 за 2020 рік склав 1080623,95 грн, за 2021 рік - 1122639,80 грн, за 2023 рік - 4859360,00 грн. (а.с.76)
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Як роз`яснено у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч. 5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв`язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).
Згідно Висновку органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.11.2024 року № 102-5081, керуючись статтею 164 Сімейного кодексу України, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (протокол від 22.11.2024 №23), діючи виключно в найкращих інтересах дитини, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька, ОСОБА_2 , стосовно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 108-111)
Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Виходячи зі змісту п. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 3 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Як з`ясовано судом, донька проживає із матір`ю та саме позивачка займається вихованням доньки, відповідач самоусунувся від спілкування з донькою, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, зокрема: не забезпечує необхідними харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з донькою у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, ці обставини доведено належними та допустимими письмовими доказами, які підтвердили факт ухилення батька від виконання своїх обов`язків відносно неповнолітньої доньки, відповідач не скористався правом подати відзив на позов та докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає доведеним обставини ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, який самоусунувся від виховання та спілкування з донькою, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, що у сукупності дає підстави позбавити батьківських прав батька доньки, з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України.
Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень ст. 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідач, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлений права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною, так і з позовом про поновлення батьківських прав.
Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України).
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, - підлягають задоволенню.
Враховуючи наведене та керуючись статтями. 14, 19, 150, 164, 165, 193 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», статтями 2, 4, 10, 11, 57, 59, 60, 61, 81, 89, 174-179, 209, 247, 263-265, 273, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.
Позбавити громадянина України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 ) батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянки України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 21 березня 2025 року.

С у д д я :