Провадження № 2/127/3929/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участі секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Томашук М.С., в серпні 2024 року звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання.

Вимоги мотивовані тим, що 25 січня 2003 між ОСОБА_4 , 1932 року народження, як непрацездатною особою за віком з однієї сторони та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з іншої сторони, який посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Троян А.С. та зареєстровано в реєстрі за №196, відповідно до вимог якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяли на себе зобов`язання щодо утримання позивача.

Представник позивачки зазначає, що протягом тривалого часу відповідачі порушують умови Договору, а то і взагалі їх не виконували, що виразилося, що після укладання Договору довічного утримання позивачка залишилась проживати у відчуженій за договором квартирі, однак не безкоштовно, як це передбачено Договором, а на платній основі, позивачка сплачувала всі комунальні послуги та обов`язкові платежі на утримання квартири. З боку відповідачів, позивачу жодного разу не було забезпечено 3-разовим харчуванням у вигляді сніданку, обіду та вечері, з використанням для її приготування їжі овочів, рибних та м`ясних продуктів, увесь цей час ОСОБА_4 харчувалась самостійно за власний рахунок та за рахунок допомоги соціального працівника та близьких людей. Відповідачі в порушення умов Договору не надавали позивачці придатного для носіння одягу та взуття, позивачка самостійно забезпечувала себе одягом та взуттям.

Позивачці не було надано жодного необхідного догляду та допомоги в побуті (прання постільної білизни не рідше 1 разу на 2 тижні, санітарно-гігієнічне вологе прибирання приміщення не рідше 1 разу на тиждень, ремонт побутової техніки, виклик дільничого лікаря та спеціалістів вузького профілю по мірі необхідності). Весь свій побут вона організовувала самостійно по мірі необхідності без участі відповідачів.

Відповідачі в порушення умов Договору не забезпечували позивачку належними лікувальними засобами згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами, хоча ОСОБА_4 є людиною похилого віку та постійно потребує лікування та медичного догляду, а також забезпечення медичними препаратами та лікувальними засобами.

04 червня 2024 року у ОСОБА_4 стався інфаркт міокарда передньої стінки ЛШ середньої важкості, що підтверджується Експірізом з історії хвороби №950. Під час лікування інфаркту та наслідків перенесеного інфаркту жодної допомоги відповідачі їй не надавали та з її пояснень, відповідачі навіть не цікавились її станом здоров`я та не пропонували допомогу. Як виявилося усю необхідну допомогу в лікуванні після перенесеного інфаркту здійснювала її похресниця ОСОБА_1 , яка за свій рахунок купувала всі необхідні ліки та оплачувала лікування, здійснювала супроводження її по різним медичним установам для проходження медичних оглядів, забезпечує їй належне харчування та всі побутові потреби позивачки. Крім того, за багато років життя після укладання Договору довічного утримання ОСОБА_1 надавала постійну допомогу у вигляді різних видів матеріального забезпечення, яких потребувала ОСОБА_4 .

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

06.09.2024 року прийнято справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідно до ухвали суду від 24.10.2024 року в даній справі залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_4 у якості позивача ОСОБА_1 .

На підставі ухвали суду від 24.10.2024 підготовче провадження у цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Судом враховано те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 попередня позивачка у справі ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.09.2024

Разом із тим за період життя, 17.08.2024 позивачка по справі ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого нею було зроблено наступне впорядження: усе моє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, в тому числі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я матиму право за законом, заповідаю своїй ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької обл. Лавреновим Р.І. та зареєстровано в Спадковому реєстрі № витягу: 78038756 від 17.08.2024.

24.09.2024 за заповітом від 17.08.2024 приватним нотаріусом Скутельник І.А. було реєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_4 № витягу: 78479771 від 24.09.2024, за заявою спадкоємниці ОСОБА_5 фактично прийнято спадщину за повітом.

Отже, у даній справі відбулось правонаступництво сторони позивача із померлої ОСОБА_4 на ОСОБА_1 , як спадкоємця за заповітом.

22.01.2025 судом на підставі ухвали суду витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Інни Анатоліївни (Вінницька обл., Вінницький р., м. Вінниця, 21100, пр-т. Коцюбинського, буд. 78, корп. В, (0432) 55-68-50; ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 8220) завірену належним чином копію матеріалів спадкової справи заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , № витягу: 78479771 від 24.09.2024, згідно якої підтверджено, що ОСОБА_1 як спадкоємиця за заповітом звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Представник позивач ОСОБА_1 адвокат Томашук М.С. в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги, в подальшому надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в ході судового розгляду позов визнала, в подальшому до канцелярії суду надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, у попередніх судових засіданнях позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як вбачається з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Судом встановлено, що 25 січня 2003 між ОСОБА_4 , 1932 року народження, як непрацездатною особою за віком з однієї сторони та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з іншої сторони, який посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Троян А.С. та зареєстровано в реєстрі за №196, відповідно до вимог якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяли на себе зобов`язання щодо утримання позивача.

Відповідно до ст. 744 Цивільного кодексу України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації. (ч. 2 ст.745 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1 договору, позивач передала у власність відповідачам в рівних частках кожному з них, належну позивачу квартиру номер двадцять три, що знаходиться в АДРЕСА_1 в будинку під номером сорок шість, в замін чого відповідачі зобов`язались довічно утримувати позивачку. На підставі п.2 договороу, квартира АДРЕСА_2 належала позивачці на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 29.06.1995 року на підставі рішення від 29.06.1995року №403, зареєстрованого у «Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації» 29.07.1995 року під №671/20973,- загальна площа квартири складає 44,3 кв.м.

Відповідно до п. 5 договору відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язались довічно утримувати ОСОБА_4 та забезпечувати її: щоденним 3-разовим харчуванням у вигляді сніданку, обіду та вечері , з використанням для її приготування їжі овочів, рибних та м`ясних продуктів; приданим для носіння одягом та взуттям; наданням необхідного догляду та допомоги в побуті (прання постільної білизни не рідше 1 разу на 2 тижні, санітарно-гігієнічне вологе прибирання приміщення не рідше 1 разу на тиждень, ремонт побутової техніки, виклик дільничного лікаря та спеціалістів вузького профілю по мірі необхідності); згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами, незалежно від їх вартості; довічним безкоштовним проживанням в кімнаті 23-7, житловою площею 17,3 кв.м., зазначеній в технічному паспорті на квартиру, виданому «Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації» 25.05.1995 року.

На підставі п. 6 договору сторони погодили, що грошова оцінка зазначених в Договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається в розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Згідно із ч. 1-2 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що відповідачі порушили умови Договору, що виражалось у тому, що протягом тривалого часу відповідачі порушують умови Договору, а то і взагалі їх не виконували, що виразилося, що після укладання Договору довічного утримання позивачка залишилась проживати у відчуженій за договором квартирі, однак не безкоштовно, як це передбачено Договором, а на платній основі, позивачка сплачувала всі комунальні послуги та обов`язкові платежі на утримання квартири. З боку відповідачів, позивачу жодного разу не було забезпечено 3-разовим харчуванням у вигляді сніданку, обіду та вечері, з використанням для її приготування їжі овочів, рибних та м`ясних продуктів, увесь цей час ОСОБА_4 харчувалась самостійно за власний рахунок та за рахунок допомоги соціального працівника та близьких людей. Відповідачі в порушення умов Договору не надавали позивачці придатного для носіння одягу та взуття, позивачка самостійно забезпечувала себе одягом та взуттям.

Позивачці не було надано жодного необхідного догляду та допомоги в побуті (прання постільної білизни не рідше 1 разу на 2 тижні, санітарно-гігієнічне вологе прибирання приміщення не рідше 1 разу на тиждень, ремонт побутової техніки, виклик дільничого лікаря та спеціалістів вузького профілю по мірі необхідності). Весь свій побут вона організовувала самостійно по мірі необхідності без участі відповідачів.

Відповідачі в порушення умов Договору не забезпечували позивачку належними лікувальними засобами згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами, хоча ОСОБА_4 є людиною похилого віку та постійно потребує лікування та медичного догляду, а також забезпечення медичними препаратами та лікувальними засобами.

04 червня 2024 року у ОСОБА_4 стався інфаркт міокарда передньої стінки ЛШ середньої важкості, що підтверджується Експірізом з історії хвороби №950. Під час лікування інфаркту та наслідків перенесеного інфаркту жодної допомоги відповідачі їй не надавали та з її пояснень, відповідачі навіть не цікавились її станом здоров`я та не пропонували допомогу. Як виявилося усю необхідну допомогу в лікуванні після перенесеного інфаркту здійснювала її похресниця ОСОБА_1 , яка за свій рахунок купувала всі необхідні ліки та оплачує лікування, здійснювала супроводження її по різним медичним установам для проходження медичних оглядів, забезпечує їй належне харчування та всі побутові потреби позивачки. Крім того за багато років життя , після укладання Договору довічного утримання, ОСОБА_1 надавала постійну допомогу у вигляді різних видів матеріального забезпечення, яких потребувала ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.09.2024

Разом із тим за період життя 17.08.2024 ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого нею було зроблено наступне впорядження: усе моє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, в тому числі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я матиму право за законом, заповідаю своїй - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької обл. Лавреновим Р.І. та зареєстровано в Спадковому реєстрі № витягу: 78038756 від 17.08.2024.

24.09.2024 за заповітом від 17.08.2024 приватним нотаріусом Скутельник І.А. було реєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_4 № витягу: 78479771 від 24.09.2024, за заявою спадкоємниці ОСОБА_5 , якою фактично прийнято спадщину за повітом.

Отже у даній справі відбулось правонаступництво сторони позивача із померлої ОСОБА_4 на ОСОБА_1 , як спадкоємця за заповітом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання якщо не встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої ст. 755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Відповідно до ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи визнання відповідачами позову, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для розірвання договору.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищевказаних норм законодавства суд дійшов до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 (правонаступника попереднього позивача ОСОБА_4 ) обґрунтовані, заявлені відповідно до чинного законодавства, а від так підлягають задоволенню.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. ст. 11, 12, 14, 202, 610, 611, 629, 749, 755, 756 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, що укладений 25 січня 2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 25.01.2003 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Троян Аллою Степанівною, який зареєстровано в реєстрі за №196, повернувши сторони в первісний стан.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники судового розгляду:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП невідомий, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя: