Справа № 585/3156/24
Номер провадження 2/585/31/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), співвідповідач Державна казначейська служба України про стягнення коштів та відшкодування збитків і моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Держави Україна в особі Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), співвідповідач Державна казначейська служба України і просить: 1) Стягнути з Держави Україна в особі Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на його користь 3000 (три тисячі) гривень за рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 серпня 2016 року у справі № 415/973/15-ц. 2) Стягнути з Держави Україна в особі Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на його користь 5606,31 грн. (п`ять тисяч шістсот шість гривень 31 копійка) інфляційних втрат. 3) Стягнути з Держави Україна в особі Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на його користь 585,80 грн. (п`ятсот вісімдесят п`ять гривень 80 копійок) три проценти річних від суми стягнення, призначеної рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 серпня 2016 року у справі № 415/973/15-ц. 4) Стягнути з Держави Україна в особі Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на його користь 104 000 грн. (сто чотири тисячі гривень) моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказав, що 11 серпня 2016 року рішенням Лисичанського міського суду Луганської області (справа № 415/973/15-ц) було частково задоволено його позовну заяву до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди. Суд ухвалив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 3000 (три тисячі) гривень моральної шкоди, завданої внаслідок поширення про нього недостовірної інформації, яка мала для нього негативні наслідки. Рішення суду набуло законної сили 03 листопада 2016 року. ОСОБА_2 відмовився виконати його добровільно, що змусило його звернутися до суду із заявою про надання йому виконавчого листа. 13 липня 2017 року Лисичанський міський суд Луганської області видав виконавчий лист № 2/415/44/16 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь моральної шкоди у розмірі 3000 грн. Даний виконавчий лист він отримав під розписку 19.07.2017 року. 31 липня 2017 року він направив до Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (на данин час - це Роменський відділ державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) заяву про примусове виконання рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11.08.2016 р. на підставі виконавчого листа даного суду № 2/415/44/16, виданого 13.07.2017 р.. оскільки, на той час, ОСОБА_2 відбував покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Роменська виправна колонія (№ 56)", яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 07.08.2017 р. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_7 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа суду. Станом на сьогоднішній день, рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11.08.2016 р. про стягнення з ОСОБА_2 на його користь моральної шкоди у розмірі 3000 в грн., - державною виконавчою службою не виконано, що має для нього негативні наслідки. Згідно його заяви від 31.07.2017 р. Роменський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, постановою від 07.08.2017 р., відкрив виконавче провадження № НОМЕР_7 про примусове стягнення з ОСОБА_2 на його користь моральної шкоди у розмірі 3000 грн. Однак, вищезазначена постанова йому для відома як учаснику виконавчого провадження (стягувачу) надіслана не була, - що є порушенням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Його доводи в цій частині підтверджує довідка Державної установи "Роменська виправна колонія (№ 56)" від 19.06.2024 р.. 23 серпня 2022 року ним була направлена керівнику Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бабію А.В. скаргу на бездіяльність державного виконавця Гургуц О.В., у провадженні якої перебуває виконавче провадження № НОМЕР_7 за моєю заявою про примусове стягнення боргу. Керуючись статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" він просив керівника: Повідомити його в письмовому вигляді, які саме заходи примусового стягнення були застосовані державним виконавцем у виконавчому провадженні № НОМЕР_7 від 07.08.2017 р., відповідно до вимог, передбачених ст.ст. 10, 68, 69 Закону України "Про виконавче провадження", у період з 07.08.2017 по 23.08.2022 роки. Ухвалити постанову, якою зобов`язати старшого державного виконавця Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гургуц О. В. протягом 30 днів провести виконавчі дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_7 від 07.08.2017 р. в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Копію постанови направити йому для відома. Станом на 19.06.2024 року його скарга керівником відділу залишена без розгляду, будь-яких листів-відповідей чи постанов він від нього не отримав. Його доводи в цій частині підтверджує довідка ДУ "Роменська виправна колонія (№ 56)" від 19.06.2024 р.. яку додає як доказ. Начальник відділу державної виконавчої служби Бабій A.B., отримавши скаргу від 23.07.2022 року, зобов`язаний був перевірити виконавче провадження щодо «бездіяльності виконавця», усунути порушенні права стягувача та надати відповідь (постанову або інший документ про перевірку виконавчого провадження), - але відповідь не була надана у встановлений законом строк та по сьогоднішній день, - що є порушенням статей 4, 15, 19, 20 Закону України "Про звернення громадян"; ч. 1 ст. 18, ч. З ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження"; ст. 40 Конституції України. Разом з тим державним виконавцем не вчинено заходів примусового виконання рішення до боржника та осіб які разом з боржником можуть маги спільне майно, а саме: дружини боржника (не перевірено реєстрацію шлюбу боржника, не встановлено особу дружини боржника та їхню сумісну власність, не стягнуто майно спільної сумісної власності); нездійснено організацію розшуку боржника (розшук майна, місце отримання боржником доходів державний виконавець повинен здійснювати шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби. Державної реєстраційної служби України, банків. Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики щодо перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів що містять інформацію про майно чи доходи боржника). Крім того, виконавець повинен здійснювати вихід за місцезнаходженням боржника (по місцю роботи та місцю проживання). Звертає увагу суду на те, що виконавець зобов`язаний був здійснити всі етапи виконавчих проваджень передбачені законом не пізніше 2017 року, проте зробив деякі запити лише у серпні 2022 року, після надходження начальнику відділу Бабію A.B. його скарги від 27.08.2022 р. про бездіяння державного виконавця. У випадку невиконання боржником вимог виконавця, згідно статей 75, 76 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний був звернутися в поліцію та порушити кримінальне провадження, - однак примусові заходи до боржника не застосовувались, чим і порушено положення ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження». У разі наявності підстав, що перешкоджають стягнути кошти з боржника, виконавець мав звернутися до суду для зміни сторони у виконавчому провадженні (згідно ст. 442 ЦПК України суд може змінити сторону у виконавчому провадженні), проте це також зроблено не було. Державним виконавцем не повідомлено йому про причини невиконання рішення сулу. Суд, в свою чергу, всупереч ст. 129-1 Конституції України, не здійснив контроль за виконанням рішення суду. Згідно статті 3 Конституції України, держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Натомість, він не отримавши належного виконання рішення суду від державного органу, змушений власними силами захищати своє майно, звертаючись до суду. Отже, має місце порушення гарантій держави щодо виконання судового рішення. Станом на сьогоднішній день, відповідачем не виконано обов`язків, передбачених статтею 129-1 Конституції України, статтею 18 Цивільно-процесуального кодексу України та статтями 2, 3, 5, 10, 18, 24, 26, 33, 36, 63 Закону України «Про виконавче провадження», - що має для нього негативні наслідки, оскільки внаслідок тривалого невиконання відповідачем рішення суду настали знецінення коштів, збитки, упущено грошову вигоду, не отримана вигода та спричинена йому моральна шкода. Бездіяльність Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) підриває авторитет України, та гарантії держави щодо обов`язкового виконання судового рішення «в розумні строки». Згідно рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11.08.2016 року з ОСОБА_2 стягнуто на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., однак добровільно виконати рішення суду боржник відмовився. На підставі його заяви про примусове виконання рішення суду Відповідачем було винесено постанову від 07.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_7 щодо виконання виконавчого листа № 2/415/44/16, виданого 13.07.2017 р. Лисичанський міським судом Луганської області, - котре Відповідачем, протягом майже семи років, так і не виконано. За даними Державної служби статистики України з вересня 2017 року по березень 2024 року (79 місяців), тобто за час бездіяльності виконавчої служби, сукупний індекс інфлянії гривні становить 186,877%. Таким чином, мої втрати внаслідок інфляції 186,877% від неповерненої суми судового стягнення по виконавчому листу № 2/415/44/16 від 13.07.2017 р. складають в розмірі - 5 606,31 грн. (3000 грн. х 186,877% = 5 606,31). Розрахунок 3% річних: З 07.09.2017 р. до 01.01.2018 р. пройшло 148 днів (3000 грн х 3% = 90 : 365 х 148 дня = 3.64). За 148 дня від суми 3000 гривень три проценти річних складає 3,64 гривень. з 01.01.2018 р. до 01.01.2019 р. пройшов один рік. (3000 грн х 3% = 90 гривень); з 01.01.2019 р. до 01.01.2020 р. пройшов один рік (3000 грн х 3% = 90 гривень); з 01.01.2020 р. до 01.01.2021 р. пройшов один рік (3000 грн х 3% = 90 гривень); з 01.01.2021 р. до 01.01.2022 р. пройшов один рік (3000 грн х 3% = 90 гривень); з 01.01.2022 р. до 01.01.2023 р. пройшов один рік (3000 грн х 3% = 90 гривень); з 01.01.2023 р. до 01.01.2024 р. пройшов один рік (3000 грн х 3% = 90 гривень);з 01.01.2024 р. до 19.06.2024 р. пройшло 171 днів (3000 грн х 3% = 90 : 365 х 171 = 42.16). За 171 день від суми 3000 гривень гри проценти річних складає 42,16 гривень. Загальна сума 3% річних за 6 років та 319 днів складає: 585,80 грн (3.64 + 90+ 90 + 90 + 90 + 90 + 90 +42.16 = 585,80). Загальний розмір збитків складає 6192,11 грн (5606. 31 +585,80 = 6192,11), які вимагає стягнути з відповідача. Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Працівник виконавчої служби не виконував свої зобов`язання «протягом семи років», що призвело до порушення мого психологічного стану, внаслідок чого настала необхідність у зверненні за медичною та психологічною допомогою, яку я від службового персоналу ДУ "Роменська виправна колонія (№ 56)" так і не отримав, про шо підтверджує довідка установи від 25.01.2023 р., яку додає як доказ. 03.02.2011р. йому було встановлено діагноз: гіпертонічна нейроциркуляторна дистонія. Рекомендовано вести здоровий спосіб життя та уникати нервових стресів. Він виявився емоційно неготовим до протидії довготривалій психотравмуючій події за віком, станом здоров`я та родом життєдіяльності, що призвело до переходу у стадію накопичення і виснаження, яка характеризується (за ОСОБА_10) зниженням захисних можливостей організму, що призводить до збільшення загрози захворювання, внаслідок зниження активності імунної системи. Протиправні дії відповідача порушили нормальний хід його життя, оскільки в умовах позбавлення волі він не має можливості отримати повноцінне лікування та зберегти своє здоров`я. Дані обставини призвели до відчаю та посилили душевні страждання, - що безумовно не сприяло покращенню його стану здоров`я. При подібних правопорушення національні суди «за надмірно тривале невиконання рішень суду» - допускали стягнення 13 мінімальних заробітних плат (відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01.04.2024р. розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить 8000 гривень), Європейський суд з прав людини - до 3000 євро. Постановою Вищого господарського суду України від 15.02.2017 р. в справі №903/486/16 встановлено, що: «висновки суддів про протиправність бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби при виконанні судових рішень мають преюдиційие значення при вирішенні спору у справі про відшкодування шкоди, завданої позивачу тривалим невиконанням рішення, винесеного на його користь». Як постраждала особа від протиправної бездіяльності, вважає що сума відшкодування моральної шкоди повинна бути в межах розумності і справедливості, з урахуванням завданої шкоди, спричинених незручностей. довготривалого морального виснаження, в тому числі практики Європейського суду з прав людини. Вважає доцільним стягнути моральну шкоду з Відповідача в сумі 104 000 грн. Звергаю увагу суду, що вказана сума є справедливою зважаючи на те, що рішенням Європейського суду з прав людини в справі «Харук та інші проти України» (в заяві №703/05 та 115 інших заяв) Суд вважає розумним та справедливим призначити 3000 євро кожному заявнику у заявах, що стосуються невиконання рішень тривалістю більше 3 років. Прошу суд врахувати, що невиконання відповідачем судового рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11.08.2016 р. триває майже сім років. Сума 104 000 грн. є меншою ніж 3000 євро ( 3000 х 43,65 грн. = 130950 грн., по курсу НБУ, станом на день подання позову) в той час як строк невиконання рішення у справі №№ 415/973/15-ц перевищує в два рази - ніж той, що зазначений ЄСПЛ до виплати (3000 євро).

22.07.2024 року провадження в справі було відкрито та призначено підготовчий розгляд справи.

08.08.2024 року до суду від відповідача Роменського ВДВС у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив в якому просять у задоволенні позову про стягнення коштів та відшкодування збитків і моральної шкоди відмовити в повному обсязі. Свої заперечення мотивують тим, що Роменський відділ державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вважає позовні вимоги необгрунтованими та зазначають, що 07.08.2017 року на адресу відділу ДВС надійшла заява ОСОБА_1 разом з виконавчим документом № 2/415/44/16 від 13.07.2017 р. виданим Лисичанським міським судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 на його користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 3000 грн. 07.08.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття вищевказаного виконавчого провадження № НОМЕР_7, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження (поштове відправлення № 695 відправлено ОСОБА_2 та поштове відправлення № 311 відправлено ОСОБА_1 . Виходячи з викладеного, посилання позивача на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження йому надіслана не була є безпідставним, адже наявні докази про відправлення постанови про відкриття виконавчого провадження як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 . З метою виявлення грошових коштів та доходів боржника, на які можливо звернути стягнення 07.08.2017 року були зроблені запити до відповідних установ. Згідно відповідей наданих Державною податковою службою України, УПФУ - ні відкритих рахунків, ні джерел отримання доходів за боржником не значаться, як отримувач пенсії боржник на обліку не перебуває. Відповідно до заяви ОСОБА_1 , та листа Роменської місцевої прокуратури встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відбуває покарання в Роменській ВК №56. 29.08.2017 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до Роменської ВК №56 за місцем відбування покарання боржника, за адресою: АДРЕСА_1 . 19.09.2017 року та 20.10.2017 року державним виконавцем до бухгалтерії РВК №56 було направлено запити про надання інформації про проведені утримання та перерахування з заробітної плати ОСОБА_2 відповідно до постанови від 29.08.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Згідно до відповіді ДУ «Роменської виправної колонії №56» від 06.11.2017 року ОСОБА_2 за даними спецвідділу відбуває міру покарання в державній установі «Роменська виправна колоні (№56), але заробітна плата за період з 01.01.2017 року по 01.10.2017 року не нараховувалась. З метою виявлення грошових коштів та доходів боржника, на які можливо звернути стягнення 28.08.2018 року зроблені запити до відповідних установ. Згідно відповідей наданих Державною податковою службою України, УПФУ - ні відкритих рахунків, ні джерел отримання доходів за боржником не значаться, як отримувач пенсії боржник на обліку не перебуває. 11.10.2018 року ДУ «Роменської виправної колонії №56» надано звіт в якому відсутні відомості про нарахування доходу боржнику. 31.10.2019 року на депозитний рахунок Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) надійшли кошти в розмірі 1000,00 грн., які були розподілені державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та перераховані: витрати на проведення виконавчих дій у сумі 151,00грн. відповідно до платіжних доручень № 11400 (51,00 грн.), № 11401 (100,00 грн.) від 24.12.2019 року та виконавчий збір в сумі 77,18 грн. відповідно до платіжного доручення №11270 від 24.12.2019 року. Кошти в сумі 771,82 грн. стягувачу були перераховані на рахунок вказаний в заяві про відкриття виконавчого провадження, згідно платіжного доручення № 11221 від 23.12.2019 року. 24.12.2019 року кошти в сумі 771,82 грн. повернулися на рахунок відділу ДВС із зазначенням причини (невірний/відсутній номер карти/ІПН). 19.12.2019 року державним виконавцем Карпенку І.І., направлено вимогу про надання повних банківських реквізитів та ІПН для перерахування йому коштів. 12.02.2020року надійшла заява про виконання вимоги виконавця боржником та останнім надано реквізити банківського рахунку для перерахування коштів на картку ПриватБанку ОСОБА_3 24.02.2020 року державним виконавцем Карпенку І.І. направлено вимогу про надання повних банківських реквізитів в форматі ІВАN, прізвище ім`я по-батькові та ідентифікаційний номер особи яка буде отримувати кошти. ІНФОРМАЦІЯ_2 надано повні банківські реквізити ОСОБА_3 на рахунок якої ОСОБА_1 просить перерахувати стягнуті на його користь кошти. 07.04.2020 року згідно платіжного доручення № 3080 кошти в сумі 771,82 грн. перераховані на рахунок ОСОБА_3 .. З метою виявлення грошових коштів та доходів боржника, на які можливо звернути стягнення 15.04.2020 року зроблені запити до відповідних установ. Згідно відповідей наданих Державною податковою службою України, УПФУ - ні відкритих рахунків, ні джерел отримання доходів за боржником не значаться, як отримувач пенсії боржник на обліку не перебуває. 22.04.2020 року від ОСОБА_1 надійшов інформаційний запит до старшого державного виконавця Горгуц О. В. де він зазначає, що станом на сьогоднішній день (20.04.2024 р.) він не отримав від неї будь-якої інформації про виконання судового рішення та чи стягнуто з ОСОБА_2 борг в сумі 3000,00 грн. та про перерахування коштів на вказані ним реквізити. 05.05.2020 року старшим державним виконавцем Горгуц О.В. надано відповідь ОСОБА_1 про те, що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, винесено постанову про звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Також повідомлено, що на депозитний рахунок відділу надійшли кошти для сплати заборгованості по виконавчому документу у сумі 1000 гривень які були розподілені державним виконавцем відповідного до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно перераховані: 151 грн. - витрати за проведення виконавчих дій, 77,18 грн. - стягнення виконавчого збору та 771,82 грн. перераховані на рахунок ОСОБА_3 (платіжне доручення №3080 від 07.04.2020 року.) З метою виявлення грошових коштів та доходів боржника, на які можливо звернути стягнення 18.02.2021; 15.06.2021 року зроблені запити до відповідних установ. Згідно відповідей наданих Державною податковою службою України - ні відкритих рахунків, ні джерел отримання доходів за боржником не значаться. Згідно відповіді МВС України відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби. 01.02.2022 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. Відповідно до відповідей з банків постанови повернуто без виконання (відсутність рахунків клієнта). 11.08.2022 року від ДУ «Роменської виправної колонії (№56)» надійшло повідомлення про те, ОСОБА_2 відбував міру порання в вищевказаній колонії мав виконавчий лист №2/415/44-16 від 13.07.2017 р. виданий Лисичанським міський судом Луганської області на користь ОСОБА_1 , заборгованості. Але із-за малого обсягу робіт на виробництві та низької заробітної плати утримання позову не проводились. Лише із особистого рахунку згідно заяви засудженого ОСОБА_2 утримано 1000,00 грн. та перераховано на рахунок МР ВДВС 30.10.2019 року. Також повідомлено, що засуджений вибув до лікарняного закладу «Херсонської ВК (№61)». 23.08.2022 року на адресу відділу надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Горгуц О. В. у виконавчому провадженні НОМЕР_7 від 07.08.2017 року. 01.09.2022 року за вих.№ 30585 ОСОБА_1 , роз`яснено, що скарга від 23.08.2022 року не відповідає вимогам ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», тому розглянута як звернення згідно до Закону України «Про звернення громадян». Відповіді зареєстрована в реєстрі вихідних документів в системі АСВП та направлена ОСОБА_1 даний факт підтверджує копія відповіді та скрін-документу з реєстру АСВП. 01.09.2024 року державним виконавцем Сугак О.В. винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). 21.09.2022 року справа повернулась до Роменського відділу ДВС. 21.09.2022 року державним виконавцем Лісовою Л.В. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження. 21.09.2022 року державним виконавцем направлено запит до Петропавлівського районного суду Дніпровської області про надання інформації чи відбув міру покарання ОСОБА_2 24.11.2022 року від Петропавлівського суду Дніпровської області надійшла відповідь про те, що станом на 01.11.2022 року справи Лисичанського міського суд Луганської обласні не передані, тому суд немає можливості повідомити чи відбув міру покарання боржник. З метою виявлення грошових коштів та доходів боржника, на які можливо звернути стягнення 25.11.2022 року зроблені запити до відповідних установ. Згідно відповідей наданих Державною податковою службою України - ні відкритих рахунків, ні джерел отримання доходів за боржником не значаться. 28.11.2022 року державним виконавцем направлено запит до Лікарського закладу «Херсонська ВК (№61)» з метою отримання інформації чи перебуває в даному закладі боржник (лист повернувся у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою). 06.02.2023 року державним виконавцем повторно направлено запит до Лікарськог закладу «Херсонська ВК (№61)» з метою отримання інформації чи перебуває в даному закладі боржник (лист повернувся у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою).

15.02.2023 державним виконавцем повторно направлено запит до Лікарського закладу «Херсонська ВК (№61)» з метою отримання інформації чи перебуває в даному закладі боржник (лист повернувся у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою).

З метою виявлення грошових коштів та доходів боржника, на які можливо звернути стягнення 14.06.2023, 06.11.2023 та 26.07.2024 року зроблені запити до відповідних установ.

Згідно відповідей наданих Державною податковою службою України - ні відкритих рахунків, ні джерел отримання доходів за боржником не значиться. Згідно відповіді МВС України відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби. Згідно інформаційної довідки № 388320229 від 25.07.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нepyxoмого майна щодо суб`єкта за боржником зареєстровано: 1/3 частина квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 26.07.2024 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та дані внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомо майна. 26.07.2022 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. Згідно до відповідей з банків постанови повернуто без виконання (відсутність рахунків клієнта). Відповідно до Наказу № 309 від 22.12.2022 року зі змінами Про затверджу Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією: м.Лисичанськ, Луганської області знаходиться на території України, яка тимчасово окупована російською федерацією.

Таким чином, Роменським відділом державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вжито всіх, передбачених законодавством заходів, з метою неупередженого, своєчасного виконання рішення суду та не суперечать чинному законодавству. Залишок боргу по виконавчому документу № 2/415/44/16 від 13.07.2017 виданим Лисичанським міським судом Луганської області складає 2228,18 грн. Щодо позовних вимог відносно стягнення коштів та відшкодування збиті моральної шкоди то в матеріалах позовної заяви позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що на підставі статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Позивач звертаючись до суду вважає, що бездіяльність Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) полягає в тривалому невиконанні судового рішення та просить стягнути з Держави Україна в особі Роменського відділу ДВС на його користь 3000,00 грн. за рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 серпня 2016 року у справі № 415/973/15-ц. Однак, боржником за вищевказаним рішенням суду є ОСОБА_2 , а не орган Державної виконавчої служби. Рішення суду на даний час виконане частково. Невиконання рішення суду Роменським відділом ДВС не може бути підставою для покладення на державу цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування стягувачеві шкоди, яка дорівнює вартості заборгованості боржника у цьому виконавчому провадженні. У цьому випадку стягувач, вимагаючи відшкодування шкоди за рахунок держави, фактично підміняє стадію виконання судового рішення стадією розгляду спору по суті до іншого відповідача. Крім того, на зазначену суму позивачем обраховані інфляційні витрати у розмірі 5606,31грн. та три відсотки річних, що складає 585,80 грн., які відповідно ч. 2 ст. 625 України повинні покладатися на боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання. В даному випадку таким боржником є ОСОБА_2 , який не виконав свої зобов`язання по поверненню коштів позивачу. Невиконання рішення суду не може напряму ототожнюватися із завданою позивачеві майновою шкодою, оскільки остаточно не втрачена можливість стягнення грошових коштів з боржника. Невиплачені позивачеві кошти на виконання судових рішень, ухвалених на його користь, не є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню на підставі ст. ст. 1173,1174 ЦК України. Наслідком такого відшкодування буде подвійне стягнення коштів. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладенні постановах від 23 грудня 2019 року у справі № 752/4110/17 (провадження № 20325св18), від 12 березня 2020 року у справі № 757/74887/17-ц (провадження № 2011090св 19), від 03 червня 2020 року в справі № 642/3839/17 (провадження № 37856св18) та від 12 серпня 2020 року в справі № 761/7165/17 (провадження № 20203св19). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя ст.. 23 ЦК України). Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом держав влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, у зазначеній справі суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження- емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити, чи мали дії рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Такі, твердження позивача стосовно заподіяння моральної шкоди не доведено належними доказами. З матеріалів позовної заяви не підтверджується факт заподіяння позивачу душевних страждань, не встановлено причинно-наслідковий зв`язок та не визначено правомірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Позивач вказує, що працівник виконавчої служби не виконував свої зобов`язання «протягом семи років», що призвело до порушення його психологічного стану.

Такий висновок є безпідставним, адже працівниками відділу ДВС за період перебування виконавчого провадження у відділі було вжито всіх, передбачених законодавством заходів, з метою неупередженого, своєчасного виконання рішення суду а на користь стягувача перераховано частину боргу за виконавчим документом в розмірі 771,82 грн., залишок заборгованості за виконавчим документом становить 2228,18 грн. Також довідка видана ОСОБА_1 19.06.2024 року ДУ «Роменською Виправною колонією (№56) не підтверджує той факт, що душевних страждань та погіршення стану здоров`я останній зазнав саме від бездіяльності Роменського відділу Державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо виконання рішення Лисичанського суду Луганської області від 11 серпня 2016 року у справі № 415/973/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на його користь моральної шкоди. Позивачем не доведено, що моральна шкода була завдана відділом ДВС саме в розмірі 104 000,00 грн. та не надано обґрунтованого розрахунку нарахування суми моральної шкоди. При цьому посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харук та інші проти України» є безпідставним, виходячи з наступного. Так, згідно практики Європейського Суду з прав людини, Суд у своїх рішеннях дійсно, присуджував з держави у рахунок відшкодування моральної шкоди її розмірі середньому від 1500 до 3000 Євро, посилаючись на встановлення тривалого невиконання рішень винесених на користь заявників, порушення ст. 13 Конвенції, оскільки заявники не мали ефективного національного засобу юридичного захисту, за допомогою якого вони могли б отримати відшкодування шкоди, завданої таким невиконанням. Ефективність національного засобу правового захисту за змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - не залежить від упевненості в сприятливому результаті провадження. Ефективність має оцінюватися за можливосттю виправлення порушення права, гарантованого Конвенцією, через поєднання наявних засобів правового захисту. Разом з тим таке відшкодування моральної шкоди обґрунтовується у рішеннях ЄСПЛ саме відсутністю ефективного національного засобу захисту. ЄСПЛ також зазначив, що у випадках, коли йдеться про відшкодування матеріальної шкоди, національні суди мають явно кращі можливості визначати наявність такої шкоди та її розмір. Доводи позивача щодо стягнення з держави грошових коштів в рахунок компенсації моральної шкоди у розмірі 104000,00 грн. є необгрунтованими, тим більше що у наведених позивачем прикладах практики ЄСПЛ мова йдеться про невиконання судових рішень, в яких боржником є сама держава, а не фізична особа приватного права, як в дійсних правовідносинах сторін. Таким чином, позовні вимоги позивача є безпідставними та необгрунтованими. В свою чергу Роменським відділом державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вжито всіх, передбачених законодавством заходів, з метою неупередженого, своєчасного виконання рішення суду та не суперечать чинному законодавству.

12.08.2024 року до суду надійшов відзив від співвідповідача Державної казначейської служби України в якій вони просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Виключити Державну казначейську службу України із числа відповідачів. Свої заперечення мотивують тим, що доказів неправомірності дій працівників виконавчої служби позивачем не надано. Щодо коштів, які підлягають стягненню за рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11.08.2016 по справі №415/973/15-ц кошти в сумі 3000,00 грн. фактично є коштами, які підлягають стягненню з боржника за виконавчим провадженням № НОМЕР_7. Держава не відповідає за зобов`язаннями боржника, з вини якого позивачу заподіяна присуджена до відшкодування шкода. Щодо відшкодування інфляційних втрат та 3% річних то також відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення на користьп 5 606,31 грн. інфляційних втрат та 585,80 грн 3 % річних на підставі статті 625 Цивільного кодексу України. Згідно частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто дана норма визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Кошти в сумі 6 192,11 грн. також не являються збитками в розуміння статті 22 Цивільного кодексу України, а є похідними коштами від боргу боржника.

Правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", тому до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання згідно Цивільного кодексу України. Щодо відшкодування моральної шкоди то відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Пунктами 3, 5 постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Разом з тим, Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завданої моральної шкоди. Крім того, факт заподіяння моральної шкоди та її розмір визначається судом за критеріями, які мають істотне значення та відносяться до обставин справи, що є юридичним захистом прав Позивача національним судом України, а не міжнародною судовою установою, яка захищає такі права у разі неотримання особою ефективного національного засобу юридичного захисту. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 (далі - Положення). Згідно з Положенням, Казначейство забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковуються. Казначейство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та не несе відповідальності за дії органів державної влади. Водночас, відповідно до частини другої статті 2 Цивільного кодексу України самостійним учасником цивільних відносин є Держава Україна. Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, то відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства Казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів. Також вважають за необхідне зазначити, що у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 199/6713/14-ц, від 08.09.2021 у справі № 751/7182/19, від 11.08.2021 у справі № 352/2255/19, від 18.08.2021 у справах № 200/8310/18 і № 591/6891/18, від 10.11.2021 у справі № 346/5428/17, від 13.07.2022 у справі №757/24363/20, від 18.10.2023 у справі № 705/4489/20, від 25.10.2023 у справі №291/383/19 сформульовано та підтверджено висновки, згідно з якими не допускається стягнення з Казначейства моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Водночас Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 21.08.2019 у справі № 761/35803/16-ц, від 18.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду (постанова від 25.03.2020 у справі № 641/8857/17).Крім того зазначаємо, що Верховний Суд у постанові від 07.09.2022 у справі № 641/4272/19 (застосовуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у справах № 242/4741/16-ц та № 641/8857/17) дійшов висновку про те, що у спорах про стягнення з держави коштів, зокрема і про стягнення відшкодування завданої шкоди (компенсації), немає необхідності визначати відповідачем Казначейство або його територіальний орган.

14.10.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, в позовній заяві клопотав провести розгляд справи без його участі.

Представник відповідач Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не прибув. 01.11.2024 року в судовому засіданні представник ДВС заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначила, що вони не знають де боржник на даний час, оскілки Херсонська ВК на непідконтрольній Україні території. Також зазначили, що частково з боржника борг було стягнено, проте з ВДВС не може бути стягнуто кошти, про стягнення яких звернувся позивач.

Представник співвідповідача Державної казначейської служби України в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та підтримала обґрунтування викладені у відзиві.

Відповідно довідки ДУ «Роменська виправна колонія №56» від 09.07.2024 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно, відбуває покарання в ДУ «Роменська ВК № 56» з 04.05.2005р. з дня прибуття до установи і по теперішній час, не працевлаштований на виробництві установи із-за відсутності робочих місць, - заробітної плати чи будь-яких доходів не отримував. На особовому рахунку має залишок коштів в сумі 08 грн. 76 коп. (а.с.13).

23 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до керівника Роменського ВДВС у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бабія А.В. зі скаргою в якій просив повідомити його в письмовому вигляді, які саме заходи примусового стягнення були застосовані державним виконавцем у виконавчому провадженні № НОМЕР_7 від 07.08.2017 p., відповідно до вимог, передбачених ст.ст. 10. 68. 69 Закону України "Про виконавче провадження", у період з 07.08.2017 по 23.08.2022 р.? Та ухвалити постанову, якою зобов`язати старшого державного виконавця Роменського ВДВС у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гургуц О. В. протягом 30 днів провести виконавчі дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_7 від 07.08.2017 р. в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Копію постанови направити йому для відома (а.с.14).

З довідки ДУ «Роменська виправна колонія №56», від 19.06.2024 р., вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно, відбуває покарання в ДУ «Роменська ВК № 56» з 04.05.2005р., згідно матеріалів особової справи засудженого № 1 І-К-05, постановою Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального у правління юстиції у Сумській області від 07.08.2017 р. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_7 про примусове виконання виконавчого листа Лисичанського міського суду Луганської області № 2/415/44/16 від 13.07.2017 р. щодо стягнення з ОСОБА_2 , 3000 грн. на користь ОСОБА_1 в якості морального відшкодування. Дана постанова на ім`я засудженого до установи не надходила. Супровідним листом Роменської виправної колонії (№ 56) від 23.08.2022 року за вихідним № 3485/03 на адресу керівника Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бабія A.B., рекомендованим поштовим відправленням, була направлена скарга ОСОБА_1 , від 23.08.2022р. щодо бездіяльності державного виконавця Горгуц О.В., у якої перебуває виконавче провадження № НОМЕР_7, в якій громадянин ОСОБА_1 , просив керівника відділу ухвалити власну постанову про виконання примусових дій. Станом на 19.06.2024 р., на ім`я ОСОБА_1 , будь-яких листів або юридичних документів від керівника відділу державної виконавчої служби Бабія А. В., - до установи не надходило (а.с.15).

Відповідно довідки ДУ «Роменська ВК №56», від 25.01.2023 року, ОСОБА_1 дійсно, відбуває покарання в державній установі "Роменська виправна колонія (№ 56)" з 04.05.2005 року. Згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_1 , звертався: 11.09.2019 р., 20.03.2020р., 17.07.2021р. 02.04.2022р., 17.01.2023р. із заявами про надання йому медичної та психології допомоги. Скаржився на погіршення стану здоров`я у зв`язку з бездіяльністю Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо виконання рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11 серпня 2016 року у справі № 415/973/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на його користь моральної шкоди. Даних, щодо розгляду вищезазначених звернень засудженого, не має, 03.02.2011 року засудженому ОСОБА_1 , встановлено діагноз: гіпертонічна нейроциркуляторна дистонія. Лікування не надавалося, - рекомендовано вести здоровий спосіб житія та уникати психоемоційного навантаження на нервову систему. Отримує медичні препарати за кошти рідних та близьких (а.с.16).

Як вбачається з заяви від 31.07.2017 року, ОСОБА_1 звернувся до начальника Роменського міськрайонного відділу виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області з заявою про примусове виконання рішення суду в якій просив відкрити виконавче провадження за виконавчим листом №415/973/15-ц виданого 13.07.2017 р. суддею Лисичанського міського суду Луганської області. Стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду у розмірі 3000 грн. які перерахувати на банківські реквізити, а саме: Отримувач: ПриватБанк, код 14360570, МФО 305299, код 14360570. Призначення платежу для поповнення карточки 309609. Копію постанови про виконавче провадження направити ОСОБА_2 , а другий примірник даної заяви з реєстраційним індексом ВДВС, разом з копією постанови про виконавче провадження направити на адресу Роменської ВК №56 на його ім`я. В додатках зазначено виконавчий лист № 415/973/15-ц від 13.07.2017, копія листа Роменської місцевої прокуратури від 12.05.17р. та другий примірник заяви ОСОБА_1 (а.с.31).

З виконавчого листа виданого Лисичанським міським судом Луганської області 13.07.2017 року №415/973/15-ц, 2/415/44/16 вбачається, що 11.08.16р. було розглянуто справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 3000 грн. (а.с.32).

07.08.2017 року старшим державним виконавцем Горгуц О.В. розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа №2/415/44/16 виданого 13.07.2017 р. Лисичанським міським судом Луганської області про стягнення моральної шкоди в сумі 3000 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП № НОМЕР_7 (а.с.34).

З фіскальних чеків ПАТ «Укрпошта» №695 від 07.08.2017р. та № 311 від 07.08.20187 року було направлено рекомендовані листи на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на адресу: 42073, Перехрестівка (а.с.35).

Відповідно до відповіді на запит № від 11.08.2017 року на запит №30041582 від 07.08.2017 року до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії відносно ОСОБА_2 інформації не знайдено (а.с.36 зв.).

З відповіді на запит № від 11.08.2017 року на запит №30041583 від 07.08.2017 року до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами про останнє місце роботи відносно ОСОБА_2 інформації не знайдено (а.с.36 зв.).

Як вбачається з постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника серії ВП НОМЕР_7 від 29.08.2017 року старшим державним виконавчем ОСОБА_5 постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.37).

З запиту старшого державного виконавця Горгуц О.В. №26135 від 19.09.2018 року вбачається, що вона звернулась до Роменської ВК №56 з проханням терміново надати вичерпну інформацію про проведені утримання та перерахування з заробітної плати відповідно до постанови від 29.08.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_2 (а.с.38).

Відповідно до запиту старшого державного виконавця Горгуц О.В. №26799 від 20.10.2017 року вбачається, що вона звернулась до бухгалтерії Роменської ВК №56 з проханням терміново надати вичерпну інформацію про проведені утримання та перерахування з заробітної плати відповідно до постанови від 29.08.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_2 (а.с.38).

Як вбачається з листа №3/3272 від 30.10.2017 року начальник ДУ «Роменська ВК № 56» повідомляє начальника ВДВС Роменського МРУЮ, що гр. ОСОБА_2 , 1979 р.н. за даними спецвідділу відбуває міру покарання в ДУ «Роменська ВК №56». Заробітна плата за період із 01.01.2017р. по 01.10.2017 р. не нараховувалвсь (а.с. 39).

З звіту про здійснення відрахування та виплати складеного головним бухгалтером ДУ «Роменської ВК №56» вбачається, що ОСОБА_2 за період з 07.08.2018 року по 01.10.2018 року нарахувань не проводилось (а.с.39 зв.).

Відповідно до відповіді на запит № від 19.09.2018 року на запит №44082666 від 28.08.2018 року до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії відносно ОСОБА_2 інформації не знайдено (а.с.40 зв.)

З відповіді на запит № від 19.09.2018 року на запит № 44082667 від 28.08.2018 року до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами про останнє місце роботи відносно ОСОБА_2 інформації не знайдено (а.с.40 зв.).

Як вбачається з розпорядження № НОМЕР_7 від 19.12.2019 року грошові кошти у сумі 1000 грн. надійшли 31.10.2019 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 2/415/44/16, виданого 13.07.2017 року, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» кошти були перераховані: в сумі 771,82 грн. на користь ОСОБА_1 на р/р № НОМЕР_1 в ПАТ «ПриватБанк», МФО 305299, код за ; в сумі 77,18 грн. стягнуто виконавчий збір; в сумі 51 грн. та 100 грн. стягнуто витрати виконавчого провадження (а.с.41).

Відповідно до платіжного доручення № 11221 від 23.12.2019 року Роменським МРВДВС ГУТУЮ було сплачено 771,82 грн. на рахунок НОМЕР_2 відкритому в АТ КБ Приватбанк, код 14360570. В графі призначення платежу вказано: заборг. ОСОБА_2 на кор. ОСОБА_1 для зарах. На рах. № НОМЕР_1 згідно вик. Листа 2/415/44/16р. (а.с.44).

З платіжного доручення №11270 від 23.12.2019 року Роменським МРВДВС ГУТУЮ було сплачено 369,19 грн. на рахунок UA 5019303 Казначейства України. В графі призначення платежу вказано: виконавчий збір заборг. ОСОБА_6 , -149,31 грн., ОСОБА_2 , -77,18 грн., ОСОБА_7 -108,7 гр. ОСОБА_8 - 34 грн.(а.с.46).

Як вбачається з вимоги виконавця №08 від 19.12.2019 р. старший державний виконавець Горгуц О.В. звернулась до ОСОБА_1 з вимогою надати повні банківські реквізити для перерахування коштів а також його ідентифікаційний номер (а.с.47).

Відповідно до заяви про виконання вимог виконавця від 27.02.2020 р. ОСОБА_1 повідомив старшого державного виконавця Горгуц О.В., що паспорт громадянина України та картка фізичної особи платника податків у нього відсутні а тому просив перерахувати кошти які будуть стягнуті з боржника ОСОБА_2 на картку ПриватБанку: НОМЕР_3 ОСОБА_3 (а.с.47 зв.).

Згідно з вимогою виконавця № 08 від 24.02.2020 р. старший державний виконавець Горгуц О.В. звернулась до ДУ «Роменська ВК №56» для ОСОБА_1 з вимогою надати повні банківські реквізити в форматі IBAN, прізвище, ім`я по - батькові та ідентифікаційний номер особи яка буде отримувати кошти (а.с.48).

З листа від 13.03.2020 р. вбачається, що ОСОБА_1 повідомив старшого державного виконавця Горгуц О.В., що належні йому кошти перерахувати на рахунок ПриватБанк, МФО 305299, ОСОБА_9 , IBAN: НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 (а.с. 48).

Як вбачається з платіжного доручення № 3080 від 07.04.2020 року Роменське ВДВС ПН-СХ МРУЮ (м. Суми) перерахувало на рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_4 відкритому в АТ КБ Приватбанк, код . В графі призначення платежу вказано: заборг. ОСОБА_2 в сумі 771,82 грн. згідно виконавчого листа №2/415/44/16 (а.с.49).

Відповідно до відповіді на запит № від 15.04.2020 року на запит №77942721 від 15.04.2020 року до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії відносно ОСОБА_2 інформації не знайдено (а.с.50)

З відповіді на запит № від 15.04.2020 року на запит № 77942720 від 15.04.2020 року до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами про останнє місце роботи відносно ОСОБА_2 інформації не знайдено (а.с.50).

Як вбачається з відповіді до Державної фіскальної служби України про джерела отриманих доходів боржника - фізичної особи, РНОКПП: НОМЕР_6 , інформація щодо джерел отриманих доходів в ДРФО відсутня (а.с.50 зв.).

Згідно інформаційного запиту від 20.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до старшого державного виконавця Роменського міськрайонного відділу ДВС ПН.-СХ. Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з проханням повідомити його в електронному вигляді () чи стягнуто з ОСОБА_2 борг в сумі 3000 грн.? Якщо так то коли вони будуть перераховані на вказані ним реквізити (а.с.51).

05.05.2020 року старшим державним виконавцем Роменського міськрайонного відділу ДВС ПН.-СХ. Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Горгуц О.В. ОСОБА_1 було направлено відповідь в якій зазначено, що на його інформаційний запит від 20.04.2020 року по ВП№НОМЕР_7 Роменський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) повідомляє, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист №2/415/44/16 виданий 13.07.2017 року Лисичанським міським судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 на Вашу користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 3000 грн. 07.08.2017 року винесена постанови про відкриття вищезазначеного виконавчого провадження. 29.08.2017 року винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено за місцем відбування покарання боржника. На депозитний рахунок відділу надійшли кошти для сплати заборгованості по виконавчому документу у сумі 1000 гривень які були розподілені державним виконавцем відповідного до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та відповідне перераховані: 151 грн.- витрати за проведення виконавчих дій, 77,18 грн. - стягненні виконавчого збору та 771,82 грн. перераховані на рахунок ОСОБА_3 (платіжне доручення №3080 від 07.04.2020 року.) (а.с.51 зв.).

Як вбачається з відповіді до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки боржника та і щодо джерел отриманих доходів в ДРФО - фізичної особи, РНОКПП: НОМЕР_6 , інформація відсутня (а.с.52 зв., 53).

Згідно постанови про арешт коштів боржника серії ВП НОМЕР_7 від 01.02.2022р. винесеної старшим державним виконавцем Роменського міськрайонного відділу ДВС ПН.-СХ. Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Сугак О.В. було постановлено накласти арешт на грошові кошти що містяться на відкритих рахунках ОСОБА_2 (а.с.54).

Відповідно до листа №4/1046 від 11.08.2022 року начальник ДУ «Роменська ВК 56» повідомляє начальнику Роменського ВДВС Пн.-Сх. Міжрегіонального управління юстиції, що гр. ОСОБА_2 , 1978 року народження по даним відділу по контролю за виконаннями судових рішень відбував міру покарання в державній установі «Роменська виправна колонія (№56)». Засуджений на виконанні мав виконавчий лист за № 2/415'44-16 від 13.07.2017р. виданий Лисичанським міським счдом. Луганської області на користь ОСОБА_1 в сумі -3500 гривень 00 копійок. Із-за малого обсягу робіт на виробництві та низької заробітної плати утримання позову не проводились. Із особистого рахунка згідно заяви засудженого ОСОБА_2 утримано 1000 гривень 00 копійок, які перераховані платіжним дорученням № 465 від 30.10.2019 року згідно ВП НОМЕР_7 від 29.08.2017 року одержувач МРВДВС . Засуджений вибув до лікарняного закладу «Херсонської ВК ( № 61)» (а.с.55).

Згідно запиту №32965 від 21.09.22 року державний виконавець Роменського міськрайонного відділу ДВС ПН.-СХ. Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Скиба Л.В. звернулась до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з запитом про надання інформації чи відбув покарання боржник ОСОБА_2 (а.с.59).

На даний запит Петропавлівський районний суду Дніпропетровської області 01.11.2022 року повідомив Роменському міськрайонному відділу ДВС ПН.-СХ. Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) що суд не має можливості повідомити чи відбув покарання боржник (а.с.59 зв.).

Згідно запитів від 06.02.2023 року та 15.02.2023 року державний виконавець Роменського міськрайонного відділу ДВС ПН.-СХ. Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Скиба Л.В. звернулась до лікарняного закладу «Херсонської ВК № 61» з проханням надати інформацію про місце перебування боржника ОСОБА_2 (а.с.62,63).

Як вбачається з відповіді до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки боржника та і щодо джерел отриманих доходів в ДРФО - фізичної особи, РНОКПП: НОМЕР_6 , інформація відсутня (а.с.64).

З відповіді на запит від 14.06.2023 року та 06.11.2023 року до МВС України вбачається, що відомості щодо зареєстрованих за боржником ОСОБА_2 транспортних засобів відсутні (а.с.64,65)

Згідно постанови про арешт коштів боржника серії ВП НОМЕР_7 від 26.07.2024р. винесеної старшим державним виконавцем Роменського міськрайонного відділу ДВС ПН.-СХ. Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Сугак О.В. було постановлено накласти арешт на грошові кошти що містяться на відкритих рахунках ОСОБА_2 (а.с.68).

Наведене свідчить, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо відповідальності за не виконання рішення суду.

Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В частині 3 ст. 23 Цивільного кодексу України вказано: якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду: 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 3. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.4. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 1167 Цивільного кодексу України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: 1.Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно частини 1 статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Пунктами 3, 5 постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа). Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.

Дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Такий висновок суду склався з наступних підстав:

Вимога про стягнення з держави України в особі Роменського ВДВС ПН.-СХ. Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь позивача 3000 грн. за рішенням Лисичанського міського суду не може бути задоволена тому що вже існує рішення суду про стягнення цих коштів з іншої особи. Крім цього дане рішення суду вже частково виконане.

Окремо слід відзначити, що позивач не вказує норми ЦК України, чи іншого нормативно-правового акту України, який визначає можливість і правові підстави стягнення з держави, боргу іншої особи, у випадку невиконання рішення суду про стягнення з такої особи коштів.

Крім цього позивачем заявлено вимогу до Держави України в особі Роменського ПН.-СХ. Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), тому суд розглядав спір з участю представника ВДВС, проте дана юридична особа не є в даному провадженні представником держави України, оскільки може діяти лише в межах власних повноважень і не наділена повноваженнями діяти від імені держави Україна.

Виходячи з вище наведених висновків суду, підстави для задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних також не підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення моральної шкоди, позивачем не доведено що мали місце протиправні дії або бездіяльність відповідача - Роменського ВДВ у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), натомість, з наданих доказів, вбачається, що державним виконавцем було відкрито виконавче провадження про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 3000 грн. Після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем, у відповідності до норм чинного законодавства, вчинялись необхідні дії для забезпечення виконання рішення суду, внаслідок чого, рішення суду було виконано частково. Доказів того, що рішення суду не виконано саме внаслідок дій чи бездіяльності Роменського ВДВС у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), позивачем не надано.

Керуючись ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), співвідповідач Державна казначейська служба України про стягнення коштів та відшкодування збитків і моральної шкоди, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 21 березня 2025 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга