Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/103/25
Єдиний унікальний №733/2805/24
Рішення

Іменем України

20 березня 2025 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

установив:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 08 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75463911 шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором 7rbLXg2Fz2 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах фінансового кредиту. За умовами цього договору позичальник ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 9 000 грн строком на 30 днів шляхом зарахування коштів на вказаний ним банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК «Фінекспрес» та зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки 1,99 % за один день користування кредитом (понадстрокове користування 2,7% за день). Але відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 28 539,74 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9 000 грн, заборгованість за відсотками 19539,74 грн. У подальшому позикодавцем/первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище договором позики, а саме: 19 листопада 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладений договір факторингу № 1911, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики № 75463911 від 08 червня 2021 року. Крім того, 03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладений договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики № 75463911 від 08 червня 2021 року. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» вказану заборгованість, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн та 3 500 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвалою судді від 20 січня 2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с. 71); ухвалою судді від 20 січня 2025 року (а.с. 72) задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 5); 14 лютого 2025 року на адресу суду надійшла інформація від АТ КБ «ПриватБанк», яка була витребувана згідно ухвали судді (а.с. 101).

10 лютого 2025 року від представника відповідача адвоката Сидоренка О.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позовну заяву безпідставною та просить відмовити в її задоволенні. Останній не погоджується з нарахуванням відсотків, які є протиправними та завищеними, так як договір позики № 75463911 був укладений 08 червня 2021 року, та у разі застосування стандартної ставки 1,99 % за день, враховуючи строк кредиту - 30 днів, сума нарахованих відсотків становить 13 495,34 грн. Натомість позивачем було нараховано відсотки по договору в строк до 30 вересня 2021 року, тобто за межами строку вказаного вище договору № 75463911 від 08 червня 2021 року. Також позивачем було пропущено строк позовної давності, враховуючи, що початком перебігу позовної давності є 09.07.2021 року, строком закінчення 09.07.2024 року, а позовна заява подана до суду 30 грудня 2024 року. Тобто, відповідно до ст. 257 ЦК України строк позовної давності пропущено. Окрім цього, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн є завищеними і не являються співмірними і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги (а.с. 89-92).

24 лютого 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої остання зазначає, що п. 2 Договору позики передбачено, що сума позики у 9 000,00 грн надається строком на 30 днів під процентну ставку (базова) в день 1.99 % (фіксована). Додатково в зазначеному пункті наведений орієнтовний/попередній графік погашення заборгованості, згідно якого протягом 30 днів застосовується знижена процентна ставка/день 0,70%. За понадстрокове користування позикою (її частиною) за день встановлена процентна ставка 2,70%. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (пункт 3 Договору). Через неналежне виконання умов договору позики, нараховані згідно умов даного договору проценти було перераховано за базовою/фіксованою процентною ставкою 1,99%, замість 0,70% у відповідності до положень пункту 9.7. Правил. Узагальнюючи умови укладеного договору позики у сукупності з Правилами, які є невід`ємною частиною договору, слід констатувати, що отримавши суму 9 000,00 грн позики від ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ОСОБА_1 допустив неналежне виконання договору позики протягом 30 днів, тому проценти розраховано за базовою процентною ставкою 1,99%, замість 0,70% (програма лояльності) в порядку умов визначених правилами. Щодо строку позовної давності, то відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого КМУ, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257 ЦК України, внаслідок введення карантину (п. 12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п. 19 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги у грудні 2024 року про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, а останній платіж за договором позики здійснено 08.07.2021 року. Таким чином, строк позовної давності не пропущений, а відтак відсутні підстави для звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності (а.с. 113-114).

Заперечень на відповідь на відзив від відповідача та його представника не надійшло.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач та його представник у судове засідання також не з`явилися, при цьому останній у відповіді на відзив просив розглянути справу без його та відповідача участі.

За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 08 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75463911, за умовами якого розмір позики складає 9 000 гривень, строк позики 30 днів, дата повернення позики визначена - 08.07.2021 року, фіксована базова процентна ставка становить 1,99% в день, договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 7rbLXg2Fz2 (а.с. 22 - на звороті).

Згідно з п. 1 Договору позики, за цим Договором позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.

Відповідно до п. 4. Договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення за залишок Позики.

Згідно п. 5.1 Договору позики, підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перебувають у загальному доступі та опубліковані на сайті www.mycredit.ua (а.с. 7-18).

Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладений договір № 75463911 від 08 червня 2021 року, ідентифікований товариством (а.с. 20).

Відповідно до платіжної інструкції/операція 1732с9е1-50е0-425b-8са7-bf61fсdb693f вiд 08.06.2021 року ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на рахунок НОМЕР_2 , отримувач: ОСОБА_1 перераховано кошти у сумі 9 000 грн (а.с. 19 - на звороті), видача на банківські карти клієнтів онлайн-позик, підтверджується також довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 21.11.2024 року (а.с. 19).

Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» на запит, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 , на яку 08 червня 2021 року були перераховані кошти в розмірі 9 000 грн (а.с. 101).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 28 539,74 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9 000 грн, заборгованість за відсотками 19 539,74 грн (а.с. 23-25).

19 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено договір факторингу № 1911, відповідно до якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 26-31).

Відповідно до реєстру прав вимоги № 3 до договору факторингу № 1911 від 19.11.2011 року, до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перейшло право грошової вимоги у тому числі і щодо заборгованості ОСОБА_1 за договором № 75463911 у загальній сумі 28 629,88 грн (а.с. 34 - на звороті, а.с. 35).

03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (а.с. 37-41).

Відповідно до реєстру заборгованості до договору факторингу № 030423-ФК, до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право грошової вимоги у тому числі і щодо заборгованості ОСОБА_1 за договором № 75463911 у загальному розмірі 28 629,88 грн (а.с. 45-46).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається, а ст. 1054 ЦК України передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідач, не повернувши у вказану в договорі строк позику, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як на підставу нарахування відсотків за користування позикою поза строком дії договору, позивач посилається на п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику. При цьому зазначає, що відповідно до п. 5.2. договору позики № 75463911, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики № 75463911, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо пролонгації дії договору позики. Зазначені правила цифровим підписом не підписані.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила надання грошових коштів у позику, відсутність у договорі позики домовленості сторін про пролонгацію (продовження дії) такого договору не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору позики, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною. На застосуванні таких правових позицій наголошується і в постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі в застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Умовами договору позики передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичальнику кредит та проценти за користування кредитом 08.07.2021 року.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанови ВП ВС від 28.03.2018, справа № 444/4519/12, від 31.10.2018, провадження № 14-318цс18).

Оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право нараховувати проценти за договором позики, то після 08.07.2021 року ТОВ «Фінпром маркет» не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені договором позики № 75463911 від 08 червня 2021 року. При цьому позивач не звертався з вимогою про захист свої прав в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом після завершення строку дії договору позики, тобто після 08.07.2021 року.

Враховуючи, що ОСОБА_1 до теперішнього часу кредитні кошти не повернуті, суд доходить висновку, що з відповідача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом, з розрахунку 1,99% на день (як передбачено договором позики), в межах строку кредитування, який становить 30 днів (з 08.06.2021 року по 08.07.2021 року), тобто у розмірі 4 495,34 грн (9 000 грн х 1,99% х 30 877,66 грн кошти сплачені відповідачем у рахунок погашення заборгованості за договором позики).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 9 000 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 4 495,34 грн, а всього 13 495,34 грн.

З урахуванням викладеного вище, суд відхиляє посилання представника позивача про законні підстави нарахування відсотків після спливу визначеного договором строку кредитування.

Щодо стосується посилання представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, як це закріплено положеннями ст. 257 ЦК України.

Згідно з вимогами ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

При цьому, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції чинній на день звернення з позовом), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 року.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діє по даний час.

У той же час згідно наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, останній платіж щодо повернення суми позики був здійснений ОСОБА_1 08 липня 2021 року (а.с. 23-на звороті).

Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257 ЦК України, внаслідок введення карантину (п. 12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п. 19 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги у грудні 2024 року про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики.

Таким чином, беручи до уваги вказане вище та те, що 30 січня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», яким продовжено строки позовної давності на час дії воєнного стану в Україні, суд вважає, що строк позовної давності щодо щомісячних платежів є таким, що не сплив.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики № 75463911 від 08 червня 2021 року у загальному розмірі 13 495,34 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, з урахуванням пропорційності до задоволеної частини вимог, слід стягнути 1 145,80 грн судового збору (2 422,40 грн - сума сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви) (а.с. 4) х 47,30 % - задоволено судом вимоги заявленого позову).

Також позивачем ставиться питання про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3 500 грн.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року (а.с. 47 на звороті-51), копію витягу з Акта № 5-П прийняття-передачі наданої правничої допомоги від 18 грудня 2024 року (а.с. 51 на звороті), копію акта приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (а.с. 52-53), копію ордеру на надання правничої допомоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с. 53 на звороті), копію свідоцтва про право на заняття (а.с. 54), копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579930931.1 від 18 грудня 2024 року (а.с. 55).

Вирішуючи питання стягнення витрат на правову допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У відзиві на позов представник відповідача зазначає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн є завищеними і не являються співмірними і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони відповідача, суд вважає вказані представником позивача витрати на правничу допомогу є співмірними, які підтверджуються вказаними вище матеріалами справи, а тому з урахуванням пропорційності до частини задоволення позовних вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача 1 655,50 грн витрат на правничу допомогу (3 500 грн - сума сплаченої правничої допомоги х 47,30% - задоволено судом вимоги заявленого позову).

Керуючись ст. 512, 514, 525, 526, 611, 625, 629, 1050, 1054, 1077, 1078, 1079, 1079, 1080, 1082 ЦК України, статтями 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 259, 263?264, 265, 274, 279, ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за договором позики № 75463911 від 08 червня 2021 року в розмірі 13 495 (тринадцять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) гривень 34 коп, з яких 9 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 4 495,34 грн сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 1 145 (одну тисячу сто сорок п`ять) гривень 80 коп судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 1 655 (одну тисячу шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 50 коп витрат на правничу допомогу.

В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», місце розташування: вул. Стельмаха Михайла, 9-А, оф. 204, м. Ірпінь, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 20 березня 2025 року.

Головуючий суддя В.М. Овчарик