Справа № 214/2624/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Розстальної К. В.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 23.01.2019 між АТ "ПУМБ" та ОСОБА_1 , на підставі кредитного договору № 901, видано кредитну картку з кредитним лімітом в 15600 гривень, який надалі змінено та становить 50100 грн.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.02.2024 року складає 83807,91 гривень.

Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив в заяві на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

З огляду на те, що позичальником не виконано грошове зобов`язання по поверненню грошових коштів, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у сумі 83807,91 гривень та судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

В прохальній частині позову представник позивача зазначив про можливість розгляду справи в його відсутність та ухвалення заочного розгляду справи.

Ухвалою від 05.03.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2024 позов задоволено повністю, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за договором від 23.01.2019 № 901, що виникла станом на 01.02.2024, у сумі 83807 грн. 91 коп. та у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2422 грн. 00 коп.

З результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення, ухвалою від 01.11.2024, заочне рішення від 05.07.2024 скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач ОСОБА_1 у поданих до суду заявах вказує на те, що невиконання своїх кредитних зобов`язань спричинено її складною життєвою ситуацією та перебуванням її на лікуванні за кордоном. Розмір її пенсії, який є єдиним джерелом доходів, не дає можливості виконати свої зобов`язання за кредитним договором. Домовленість з кредитодавцем про позасудове врегулювання спору досягнута не була. Вказує, що з урахуванням вже сплачених нею сум, розмір її заборгованості становить 60000,00 грн. Просить суд прийняти рішення про добровільне здійснення нею погашення заборгованості у розмірі 6000,00 грн. шляхом внесення щомісячних платежів в розмірі 2500,00 грн. протягом 24 місяців та звільнити її від сплати судового збору через скрутне матеріальне становище. Також вказує, що наразі знаходиться на стаціонарному лікуванні за кордоном, тому не може бути присутньою у судовому засіданні.

Представником позивача надано суду заяву про зменшення позовних вимог, зі змісту якої слідує, що відповідач здійснювала оплату за кредитним договором, тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 62772,91 грн. з яких 29064,06 грн. заборгованість за кредитом та 33708,85 грн. заборгованість за відсотками.

За обставин неявки у судове засідання учасників справи, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за їх відсутністю, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.

В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 23.01.2019 відповідач ОСОБА_1 звернулася до АТ "ПУМБ" і підписала заяву № 901 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого, підписанням цієї угоди Клієнт приймає Публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ "ПУМБ" в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги. Відповідачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня і видано кредитну картку. Кредитний ліміт 15600 гривень, реальна річна процентна ставка - 47,88%. Укладений між сторонами договір складається із кредитного договору та паспорту споживчого кредиту.

Довідкою про збільшення кредитного ліміту підтверджується, що станом на 01 вересня 2022 року кредитний ліміт відповідачу збільшено до 50100,00 гривень.

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Передбачено ст.628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ч.2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Також, ч.1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Таким чином, відповідач, підписуючи заяву № 901 від 23 січня 2019 року, користуючись кредитними коштами, висловив свою згоду з формою договору та його умовами, вказаний кредитний договір між АТ "ПУМБ" та ОСОБА_1 , підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 26 грудня 2018 року між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.

Також, частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

На підставі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З уточненого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 901 від 23 січня 2019 року вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 27.11.2024 становить 62772,91 грн., з яких: 29064,06 грн. заборгованість за кредитом, 33708,85 грн. заборгованість за відсотками.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем суду надано платіжну інструкцію № 0.0..1 від 10.12.2014 про сплату 2772,91 грн. з призначенням платежу погашення кредиту за договором 901.

Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Оскільки позивачем було сплачено 2772,91 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 901, з огляду на положення ст. 534 ЦК України, сума нарахованих процентів, розмір яких відповідно до наданого уточненого розрахунку становить 33708,85 грн. підлягає зменшенню на 2772,91 грн. Таким чином заборгованість відповідача по нарахованих відсотках становить 30953,94 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно із частиною першою ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення, тому, заборгованість за кредитним договором, визначена станом на 27.11.2024, з урахуванням сплати відповідачем 2772,91 грн. становить 60000,00 грн., з яких: 29064,06 грн. заборгованість за кредитом, 30935,94 грн. заборгованість за відсотками.

Факт чергового погашення боргу на суму 2000,00 грн відповідачем недоведено, зокрема суду не надано відповідного платіжного документу.

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.79,80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вказане законодавче регулювання спірних правовідносин та подані сторонами докази і встановлені судом факти, на переконання суду, вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню у спсіб стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 901 від 23.01.2019, що виникла станом на 27.11.2024, у сумі 60000,00 грн., з яких 29064,06 грн. заборгованість за кредитом, 30935,94 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує в тому числі як розподілити між сторонами судові витрати.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позов підлягає задоволенню у розмірі стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 60000,00 грн., враховуючи що борг за кредитним договором був часткового погашений після пред`явлення позову, суд з вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем по суті заявлено клопотання про розстрочку виконання рішення суду шляхом сплати заборгованості рівними щомісячними платежами у розмірі 2500 грн. протягом 24 місяців.

Щодо можливості розстрочки виконання рішення суду суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст.435 ЦПК України і ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач, заявляючи клопотання про розстрочення виконання рішення, крім свого майновового стану посилається на її хворобу та надає суду відповідні медичні документи, зміст яких викладено іноземною мовою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Вищевказана норма кореспондується зі статтею 12 ЗУ Про судоустрій і статус суддів, відповідно до якої судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Згідно чч. 1 3 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні № 8-рп/2008 від 22.04.2008 зазначив, що державною мовою здійснюються ведення судового процесу, складання судових документів та інші процесуальні дії і відносини, що встановлюються між судом та іншими суб`єктами на всіх стадіях розгляду і вирішення адміністративних та цивільних справ.

Абзацом четвертим пункту 8 Розділу І Інструкції з діловодства в місцевих та адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20.08.2019 №814, передбачено, що у діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені офіційним перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідачем при доведенні перебування її на лікуванні та стану її здоров`я надано суду письмові докази, які викладені іноземною мовою та не перекладені українською мовою, що позбавляє суд можливості забезпечити рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою при вирішенні питання про можливість розстрочки виконання рішення суду, а також встановити дійсні обставини (факти), на підтвердження яких ці докази надані.

Поряд з тим, крім ненадання відповідачем медичних документів у перекладі на українську мову, рішення суду по даній справі, на момент його ухвалення не набрало законної сили, виконавчий лист не видавався, що також свідчить про передчасність заявленого клопотання про розстрочення виконання рішення суду, оскільки нормами ЦПК, зокрема ст. 435 та Законом України «Про виконавче провадження» передбачено можливість учасника справи на стадії виконання рішення суду звернутись до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Суд звертає увагу, що норми чинного законодавства допускають розстрочення виконання рішення лише у виняткових випадках. Безпідставне розстрочення виконання рішення суду підриває правовий принцип своєчасного та повного виконання судового рішення у цивільній справі, що являється складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

З огляду на зазначене суд доходить до висновку про передчасність заявленого клопотання про розстрочку виконання рішення суду, як в частині позовних вимог по суті спору, так і в частині відшкодування судових витрат, що не позбавляє права відповідача звернутися до суду з відповідним клопотанням після ухвалення рішення по даній справі.

Керуючись ст. ст.11,16,514,516,526,553,559,610,612,625,1048,1050,1054 ЦК України, ст. ст.10,13,19,76-81,141,263-268,274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за договором від 23.01.2019 № 901, що виникла станом на 27.11.2024 у розмірі 60000,00 гривень (шістдесят тисяч грн. 00 коп.), з яких: 29064,06 грн. заборгованість за кредитом, 30935,94 грн. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.)

Відомості про сторін:

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено без проголошення 20 березня 2025 року.

Суддя Сіденко С. І.