Справа № 299/3885/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 березня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Собослоя Г.Г., Кожух О.А.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ластівка Віталій Іванович, на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 грудня 2024 року, постановлену суддею Леньо В.В., про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб орган опіки та піклування Виноградівської міської ради, Виноградівського відділу ДВС у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відібрання дитини, збільшення розміру аліментів, зобов`язання Баника В.В. дотримуватися мирової угоди

встановив:

У червні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради, Виноградівський відділ державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини.

У липні 2024 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради, Виноградівський відділ ДВС у Берегівському районі Закарпатської області про відібрання дитини, зміна (збільшення) розміру аліментів, зобов`язання відповідача дотримуватися графіку спілкування з дитиною.

Просила суд відібрати у ОСОБА_2 малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернути дитину матері, збільшити розмір аліментів, стягуваних на утримання дитини, зобов`язати ОСОБА_2 дотримуватися графіку зустрічей з дитиною.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 грудня 2024 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ластівка В.І., подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати вказану ухвалу суду, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом не враховано, що первісний позов та зустрічний позов є взаємопов`язані, а тому їх спільний розгляд є доцільним.

Вказує, що ОСОБА_2 , фактично змінив місце проживання доньки без її згоди, і шляхом подачі до суду первісного позову, намагається узаконити свої протиправні дії, які порушують інтереси дитини, а також порушують умови затвердженої судом мирової угоди. Тому вважає первісний та зустрічний позов доцільно розглядати в одному провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на такі мотиви.

Згідно з положеннями ст. 367 ч. 1 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені у статті 16 Цивільного кодексу України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (частина друга статті 193 ЦПК України).

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (частина третя статті 194 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 522/9011/19 (провадження № 61-6642св21) зазначено, що «згідно з частиною другою статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним. При цьому вищевказаною нормою процесуального закону визначено дві альтернативні ознаки зустрічного позову: або взаємопов`язаність первісного та зустрічного позовів, що зумовлює їх спільний розгляд, зокрема, коли обидва позови виникають з одних правовідносин; або їх взаємовиключність, коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Зустрічний позов, який прийнятий судом для спільного провадження з первісним позовом, повинен знайти вирішення у виді загального рішення, яке має містити відповідь на обидві заявлені вимоги (як позивача, так і відповідача). Задоволення зустрічного позову спричиняє відмову в задоволенні первісного позову, однак не виключає можливості як задоволення обох вимог, так і однієї повністю, а іншої частково».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2023 року в справі № 459/1490/21 (провадження № 61-12807 св 22) вказано, що:

«відповідно до частин першої, другої та третьої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним.

Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

За своєю сутністю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Отже, зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів). Умовою пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним; взаємопов`язаність позовів виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин.

Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц (провадження № 14-483 цс 19).

Ураховуючи викладене, взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному та правильному вирішенню спору, взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; вимоги за зустрічним та первісним позовами можуть зараховуватись; задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково».

Як слідує з матеріалів справи, первісний позов подано ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення стягнення аліментів з батька та стягнення аліментів з відповідачки на утримання дитини.

Зустрічний позов подано відповідачем ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання у ОСОБА_2 малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернення дитини матері, збільшення розміру аліментів, стягуваних на утримання дитини, зобов`язання ОСОБА_2 дотримуватися графіку зустрічей з дитиною.

Аналізуючи зміст вказаних позовних заяв, суд приходить до висновку, що вимоги первісного позову та вимоги зустрічного позову є взаємопов`язаними та ґрунтуються на нормах сімейного права і їх спільний розгляд є доцільним бо дасть суду можливість дійти вірних правових висновків.

Вказаного суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у прийнятті зустрічного позову.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття до спільного розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 368, 374, 379, 381-384, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ластівка Віталій Іванович, задовольнити.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 грудня 2024 року про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , скасувати та направити справу для вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 березня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: