Провадження №22-ц/824/2874/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Голосіївського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

23 травня 2024 року ОСОБА_1 направила зустрічний позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору про відступлення права вимоги від 01.09.2022 року неукладеним.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року зустрічний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 26 вересня 2024 року позивач за зустрічним позовом направила апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що строк на подання зустрічного позову не пропущений, оскільки в даній справі змінився склад суду, який при прийнятті до свого провадження справи не встановив строків на подання заяв по суті у справі.

У зв`язку з цим просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції з вирішенням питання про прийняття зустрічного позову.

03 січня 2025 року на адресу суду від позивача за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судове засідання, призначене на 27.02.2025 року, з`явилися представник позивача та представник відповідача.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків:

Судом встановлено, що ухвалою суду від 20.01.2023 року було встановлено строк на подання відзиву на позов у п`ятнадцять днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатками була направлена відповідачу засобами поштового зв`язку на його зареєстровану адресу та повернулась з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» з проставленням дати повернення 08.02.2023 року.

Матеріали справи свідчать, що представник відповідача ознайомився з матеріалами справи 09.03.2023 року, а 10.03.2023 року подано відзив на позовну заяву.

Суд першої інстанції, зазначив, що оскільки зустрічний позов подано відповідачем після закінчення визначеного судом в ухвалі від 20.01.2023 року строку для подачі такого, зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору про відступлення права вимоги від 01.09.2022 року неукладеним необхідно повернути заявнику без розгляду.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Основним доводом апеляційної скарги було те, що строк на дання зустрічного позову позивачем не пропущений, оскільки в даній справі змінився склад суду, який при прийнятті до свого провадження справи не встановив строків на подання заяв по суті у справі.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.01.2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Роз`яснено відповідачам, що відповідно до ч.3 ст.83 ЦПК України вони повинні подати суду докази разом з поданням відзиву на позов в п`ятнадцятиденний термін з дня отримання ухвали про відкриття провадження та доданих до неї документів.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2024 року вказану справу передано для розгляду судді Ольшевській І.О.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2024 року вказану справу прийнято суддею до свого провадження, призначено підготовче засідання.

Після передачі цивільної справи від судді Чередніченко Н.П. до нового складу суду - судді Ольшевській І.О., остання прийняла її до свого провадження та відповідно до вимог положень ч. 12 ст. 33 ЦПК України, почала розгляд справи спочатку, тобто зі стадії підготовчого судового засідання.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Положеннями статті 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до ст.120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом

Згідно із ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Як визначено ч. 2 ст. 187 ЦПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається строк для подання відповідачем відзиву на позов.

Статтею 191 ЦПК України передбачено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Суддею Ольшевською І.О. не могло бути повторно вирішено у справі питання про надання строку для подачі відзиву, оскільки вказане питання вже було вирішено ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.01.2023 року про відкриття провадження у справі, постановленою під головуванням судді Чередніченко Н.П., яка набрала законної сили.

При вирішення справи колегія суддів зазначає, що після передачі справи іншому судді розгляд справи спочатку, а саме зі стадії підготовчого судового засідання, а не зі стадії відкриття провадження у справі, а новий склад суду питання відкриття провадження у справі не вирішує. При цьому строк на подання відзиву (відтак і подання зустрічного позову) встановлюється саме ухвалою про відкриття провадження у справі. За таких умов новий строк для подання зустрічного позову не встановлюється, як і не поновлюється той, що вже був встановлений при відкритті провадження.

Водночас колегія суддів зазначає, що відповідач не позбавлений права подати до суду першої інстанції окремий позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач, звертаючись до суду із зустрічним позовом, хотів визнати договір про відступлення права вимоги від 01.09.2022 року неукладеним, в той же час вказана вимога не може бути самостійним способом захисту порушеного права.

Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. Вказане передбачене у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

У постанові ВП ВС від 16 червня 2020 року, справа № 145/2047/16-ц) зазначено, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

У п. 7.26. вказаної постанови вказано, … Суд констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Колегія суддів також зазначає, що відповідач може заперечувати факт укладення договору у якості заперечень проти заявлених їй вимог на основі цього договору.

У рамках цієї справи відповідач може доводити факт неукладення договору без необхідності заявлення такої окремої зустрічної позовної вимоги.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько