справа № 945/2839/24 провадження №2/489/1140/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (далі ТОВ «Він Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору

встановив:

У грудні 2024 року ТОВ «Він Фінанс» через систему «Електронний суд» звернулося до Миколаївського районного суду міста Миколаєва, ухвалою якого від 09.12.2024 справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва, з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № L6370927 від 28.01.2019 у загальному розмірі 35587,49 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що 28.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» (далі ТОВ «ФК «Дінеро») та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №L6370927 в електронній формі.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором у Відповідача утворилася заборгованість перед первісним кредитором у розмірі 22317,17 грн., яка складається із: 10816,43 грн. заборгованості по тілу кредиту; 623,57 грн. заборгованості за нарахованими процентами; 10877,17 грн. по пені та комісії.

За договором відступлення права вимоги №01072019 від 01.07.2019, укладеним між ТОВ «ФК» Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 22317,17 грн.

25.07.2024 відбулось перейменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС».

Окрім зазначеної заборгованості у розмірі 22317,17 грн, право вимоги за якою перейшло за договором відступлення права вимоги №01072019 від 01.07.2019, позивач також нарахував три проценти річних у сумі 2098,94 грн. та інфляційні втрати у сумі 10171,38 грн., що разом складає суму 35587,49 грн., яку і просив стягнути з відповідач. Одночасно просить поновити строк позовної давності для подання позову.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.01.205 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За правилами частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи встановлено, що 28.01.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено спеціальні умови для короткострокового кредиту - Договору кредитної лінії № AG0968322, який в інформаційно-телекомунікаційній системі ідентифікується як L6370927 (далі - кредитний договір) за умовами якого кредит надається відповідачу на умовах: ліміт кредитної лінії 8750,00 грн.; сума кредиту 8700,00 грн.; відсоткова ставка, в день 0,84 %; комісія 130,50 грн. Договірні платежі повинні списуватися шляхом дебетового списання, платіжною карткою чи банківським переказом, з зазначенням у призначенні платежу 1) у разі продовження: «Продовження, AG0968322», 2) у разі інших договірних платежів: AG0968322.

Згідно додаткової угоди № АМ6575309 від 28.01.2019 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту - Договору кредитної лінії № AG0968322 кредит надається відповідачу на умовах: ліміт кредитної лінії 8750,00 грн.; сума кредиту 8700,00 грн.; відсоткова ставка, в день 0,84 %; комісія 130,50 грн.

Згідно додаткової угоди № АМ6575309 від 28.01.2019 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту - Договору кредитної лінії № AG0968322 кредит надається відповідачу на умовах: ліміт кредитної лінії 10900,00 грн.; сума кредиту 8700,00 грн.; відсоткова ставка, в день 0,84 %; комісія 130,50 грн.

Згідно додаткової угоди № АМ1139840 від 22.02.2019 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту - Договору кредитної лінії № AG0968322 кредит надається відповідачу на умовах: ліміт кредитної лінії 10900,00 грн.; сума кредиту 3200,00 грн.; відсоткова ставка, в день 0,68 %; комісія 48 грн.

Спеціальні умови для короткострокового кредиту договору кредитної лінії та додаткові угоди до цих умов містять реквізит «Підпис споживача: Електронний підпис_____/ ОСОБА_1 », який не містить електронного підпису позичальника.

Між тим, із доданої до позову довідки про ідентифікацію, складеною ТОВ «Дінеро», без дати та номеру, прийняття та підтвердження умов Договору, його підписання Позичальником, здійснюється шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (далі - Otp-пароль) відповідно до вимог частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Із довідки вбачається отримання позичальником грошових коштів згідно заявки на кредит від 28.01.2019 в розмірі 8700,00 грн., Otp-пароль 757333, дата банківського переказу 28.01.2019, та заявки на кредит від 22.02.2019 в розмірі 3200,00 грн., Otp-пароль 217930, дата банківського переказу 22.02.2019.

Таким чином, грошові кошти кредитором перераховували відповідачу шляхом банківського переказу.

Доказів фактичного перерахування грошових коштів позивачем до позову не додано.

Крім того до позову додано Загальні умови договору кредитної лінії, останнє оновлення яких відбулося 12.09.2018 та на яких теж відсутній електронний підпис позичальника.

В підтвердження набуття прави вимоги заборгованості до відповідача позивач надав договір відступлення права вимоги № 01072019 від 10.07.2019, укладеним між ТОВ «ФК» Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

За умовами підпунктом 1 пункту 1 цього договору, кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними в у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).

Між тим, позивач не надав доказів оплати придбання ним права вимоги та реєстру боржників, який містить заборгованість відповідача ОСОБА_1 .

Із позову вбачається, що загальна сума заборгованості, пред`явлена позивачем до стягнення, складає 35587,49 грн. та включає суму боргу 22317,17 грн. право вимоги якої отримано за договором відступлення права вимоги, нараховані позивачем три % річних у розмірі 2098,94 грн. та інфляційні втрати у сумі 10171,38 грн.

За приписами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Згідно з частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частина третя статті 77 ЦПК України).

Положеннями частиною другою статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається із позовної заяви на підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором позивач надав копію загальних умов договору кредитної лінії, спе3ціальні умови для короткострокового кредиту та додаткові угоди до них, паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості, довідку про ідентифікацію та розрахунок заборгованості під назвою «виписка по рахунку».

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.16.2021 у справі №686/19271/19, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2021 № 2346-II (далі Закон № 2346-ІІ), як спеціальний закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Відповідно до пункту 16.1 статті 16 наведеного Закону до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Відповідно до пункту 17.1 статті 17 цього ж Закону форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Згідно з пунктами 19.1, 19.2 статті 19 Закону № 2346-ІІ порядок і строки зберігання, а також процедура знищення електронних документів, що застосовуються при проведенні переказу, встановлюються Національним банком України. Строки зберігання цих документів мають бути не меншими, ніж строки, встановлені для паперових документів аналогічного призначення. Електронні документи зберігаються на носіях інформації у формі, що дозволяє перевірити цілісність, достовірність та авторство електронних документів на цих носіях.

Згідно з частиною 22.1 статті 22 Закону № 2346-ІІ , ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

До позовної заяви додано документ назва якого зазначена як «Виписка з рахунку станом на 15.07.2019», в якому проведено калькуляцію нарахування відсотків по кожному дню та сформовано колонки із кінцевим результатом калькуляції у вигляді зального розміру заборгованості. Однак вказаний документ не є випискою по рахунку відповідача у розумінні первинного бухгалтерського документа для цілей бух обліку, адже відповідачу не відкривався банківський рахунок у системі первісного кредитора і даний документ не є випискою по банківському рахунку первісного кредитора, з якого можливо було б встановити факт здійснення переказу на картковий рахунок відповідача. При цьому вказаний документ є фактично розрахунком заборгованості, сформованим первісним кредитором. Крім того, до позову не долучено доказів на підтвердження підстав здійснення таких фінансових операцій. А тому, вказаний доказ не свідчить про виконання кредитором умов договору з перерахування коштів на картковий рахунок відповідача.

В матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, разом з тим, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20.

Крім того, як вказано вище та встановлено судом, паспорт споживчого кредиту не містить електронного підпису відповідача.

Довідка про ідентифікацію не є первинним документом, який підтверджує дійсність фінансової операції, а лише відображає загальні дані щодо відповідача та дати заявок на кредит і банківських переказів, однак не підтверджує здійснення таких переказів первісним кредитором.

Оскільки до позовної заяви не долучено жодного із цих документів 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер, суд приходить до висновку про те, що за кредитним договором позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували, що первісний кредитор ТОВ «ФК «Дінеро» виконав зобов`язання щодо видачі грошових коштів на картковий рахунок відповідача.

Крім того, додані до позову письмові докази не підтверджують обізнаність відповідача про укладений кредитний договір та погодження нею його істотних умов.

Також позивач не довів набуття прави вимоги до відповідача.

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За частиною третьою статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд діє у спосіб, визначений ЦПК України та з власної ініціативи не може долучати до матеріалів справи докази або витребувати їх.

Враховуючи, що надані позивачем докази не підтверджують отримання кредиту відповідачем та набуття позивачем права вимоги до відповідача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову через недоведеність позовних вимог.

Так як в позові відмовлено, розподіл понесених позивачем судових витрат суд не здійснює.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 21.03.2025.

Суддя І.В.Коваленко