Справа №519/2020/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.03.2025 року м. Південне
Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1.Позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 24.11.2021 уклали Договір про споживчий кредит №3528354, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит в сумі 10 000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Мілоан» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов до укладеного Договору. Відповідач, у свою чергу не виконав умови кредитного договору - не повернув кредит, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання перед позикодавцем за кредитним договором. 26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» відповідно до чинного законодавства укладений договір факторингу №26-07/24. Відповідно до умов вказаного договору відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №3528354 від 24.11.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №3528354 від 24.11.2021 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору факторингу №26-07/24 від 26.07.2024.
3.Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості, тому позивач просить позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.
4.Відповідач відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, якими обґрунтовуються його заперечення проти позовних вимог до суду не надав.
5.Жодних інших заяв по суті справи від учасників до суду не надходило.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
6.Ухвалою суду від 10.01.2025 відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.
7.Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
8.Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви та висновки суду.
10.Пунктом 1.5.1. даного договору було узгоджено розмір одноразової комісії за надання кредити в сумі 1900,00 грн.
11.Пунктом 1.5.2. даного договору було узгоджено проценти за користування кредитом, які становлять 7500,00 грн. та нараховуються за ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом,
12.Пунктом 1.6. даного договору була узгоджена стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом в розмірі 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
13.Пунктом 2.4. договору сторонами було погоджено умови пролонгації строку кредитування, зокрема, п.п. 2.3.1.1. було узгоджено пролонгацію на пільгових умовах, яка може застосовуватися сторонами на різні строки за заявою позичальника, а п. 2.3.1.2. було узгоджено умови пролонгації на стандартних (базових) умовах, загальний строк якої не може перевищувати 60 днів.
17.Судом встановлено, що 26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» відповідно до чинного законодавства було укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3528354 від 24.11.2021.
18.Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
19.Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
20.Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
21.Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
22.Таким чином, на думку суду, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №3528354 від 24.11.2021.
23.Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
24.Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.
25.Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
26.Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
27.Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
28.Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
29.Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
30.Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
31.Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.
Оцінка суду.
33.Як вбачається з Відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» за Договором про споживчий кредит № 3528354 (індивідуальна частина) від 24.11.2021, у ній відображається деталізація платежів та нарахувань, які проводилися між сторонами договору за період з 24.11.2021 до 04.03.2022.
34.У період з 24.11.2021 до 24.12.2021 між сторонами проводилися розрахунки, зокрема, нарахування та сплата тіла кредиту, нарахування та сплата комісій, а також нарахування та сплата процентів відповідно до п.п. 1.5.2. даного Договору.
35.У той же час, з вказаної Відомості вбачається, що за період з 25.12.2021 до 04.03.2022 здійснювалося нарахування процентів згідно п. 1.5.3 та 2.3.1.1. Договору.
36.Проте, Договір про споживчий кредит № 3528354 (індивідуальна частина) від 24.11.2021 взагалі не містить в собі п. 1.5.3., яким сторонами цього Договору було б узгоджено нарахування відповідачу процентів в тому чи іншому розмірі. Доказів пролонгації договору на умовах п. 2.3.1.1. Договору суду не надано.
37.Іншого деталізованого розрахунку заборгованості, який би дозволив суду зробити висновок про розміри та підстави нарахування відповідачу боргу до суду надано не було.
38.Розрахунок заборгованості за Кредитним договором, наданий позивачем станом на 06.12.2024 року, містить в собі лише загальні розміри заборгованості та не дозволяє суду зробити висновок про час та підстави її виникнення.
39.За таких обставин, суд дійшов висновку, що нарахування відповідачу за Договором про споживчий кредит № 3528354 (індивідуальна частина) від 24.11.2021 боргу по процентах за період з 25.12.2021 до 04.03.2022 є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.
40.Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором про споживчий кредит № 3528354 (індивідуальна частина) від 24.11.2021 у сумі тіла кредиту 9700,00 грн та процентам за користування кредитом за період з 24.11.2021 по 24.12.2021 у сумі 6010 грн (205*30 днів =7500 грн. за вирахуванням сплати процентів Відповідачем 04.01.2022 у сумі 1490,00грн).
Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по сплаті комісії у розмірі 1 900,00 грн. суд зазначає наступне.
41.Частинами 1,3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
42.Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
43.У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
44.Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
45.Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» -10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону.
46.Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування»
47.Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
48.Враховуючи те, що відповідачу встановлено плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку про те, що застосованими є нормативні приписи, відповідно до яких нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача (ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»).
49.За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення комісії за надання кредиту у сумі 1900,00 грн. не підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат та правничої допомоги.
50.Позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн.
51.За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
52.Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
53.Верховний Суд у справах № 905/1795/18 і № 922/2685/19 вказував на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
54.Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
55.При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
56.У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
57.Враховуючи предмет і складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 3000,00 гривень на професійну правничу допомогу, що є співмірним із наданим обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
58.Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки Позивачем при поданні позову сплачено 2 422,40 грн судового збору, а позов задоволено частково (35,15%), то з Відповідача на користь Позивача слід стягнути 851,47 грн витрат на оплату судового збору.
59.На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,
60.Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
61.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 3528354 (індивідуальна частина) від 24.11.2021 в сумі 15 710,00 грн.
62.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 851,47 грн.
63.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000, 00 (три тисячі) гривень.
64.Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
65.Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
66.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
68.Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя Южного міського суду
Одеської області І.О. Москаленко