Справа № 177/1505/24
Провадження № 2/177/13/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 березня 2025 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Васеньов Д.О., звернувся до суду засобами поштового зв`язку з указаним позовом, отриманим 02.07.2024 та просиd стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 92464,85 грн, моральну шкоду в розмірі 6500,00 грн, а також судові витрати в розмірі 11647,20 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 18.12.2021 по автодорозі Н-11, у Криворізькому районі Дніпропетровської області, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Daewoo ZAZ, р/н НОМЕР_1 , унаслідок порушення ПДР України, допустив зіткнення з вантажним автомобілем MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 , з напівпричіпом SAMRO, р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , після чого виїхав за межі проїзної частини та загорівся. Під час дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці. Досудовим розслідуванням встановлено, що водій ОСОБА_2 винен у дорожньо-транспортній пригоді і саме його протиправні дії стали її причиною. Порушень ПДР України водієм ОСОБА_3 не встановлено. Унаслідок ДТП автомобілю MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , спричинені значні механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у відповідача, до якого ОСОБА_1 звернувся із заявою про страхове відшкодування, та 14.02.2022 отримав без узгодження розміру відшкодування 37535,15 грн. Не погодившись із сумою відшкодування, позивач замовив автотоварознавче дослідження у суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 , яким складено звіт № 44/04-23 про оцінку вартості (розміру) збитків, розмір яких складає 992566,41 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 377886,53 грн. Позивачем також понесено витрати на проведення автотоварознавче експертне дослідження 4500,00 грн, на евакуацію пошкодженого автомобіля 33000,00 грн. Спричинена позивачу матеріальна шкода значно перевищує розмір страхового відшкодування. Враховуючи те, що ліміт відповідальності страховика складає 130000,00 грн, позивач просить стягнути з відповідача різницю між цією сумою та сплаченою сумою страхового відшкодування, що складає 92464,85 грн. Неодноразові звернення ОСОБА_1 щодо виплати страхового відшкодування в розмірі ліміту відповідальності страховика, відповідач ігнорував, чим спричинив позивачу моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, пов`язаних з необхідністю ремонту транспортного засобу за відсутністю належного відшкодування та ухиленням відповідача від компенсації матеріальної шкоди в повному обсязі. Спричинену йому моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 6500,00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати на правничу допомогу, судовий збір та на проведення автотоварознавчого експертного дослідження.

Через невідповідність вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, ухвалою суду від 05.07.2024 позовна заява залишена без руху, на виконання якої представником позивача направлено до суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою суду від 17.07.2024 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Представником відповідача ОСОБА_5 31.07.2024 подано відзив, в якому вона просила в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі. Свою незгоду із позовними вимогами мотивувала тим, що ОСОБА_1 18.02.2022 звернувся до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. ТДВ «СК «Альфа-Гарант» направив свого представника для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, належного ОСОБА_1 , за результатами якого складено відповідний протокол із вичерпним переліком пошкоджених деталей та необхідних ремонтних операцій для відновлення транспортного засобу. Відповідно до виконаного звіту про визначення вартості матеріального збитку від 09.02.2022 № 74D/11/34, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 , становить 104305,36 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу з ПДВ складає 48162,18 грн, без врахування ПДР 40135,15 грн. Оскільки виплата страхового відшкодування здійснювалася на особистий рахунок ОСОБА_1 відповідно до положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТДВ «СК «Альфа-Гарант» зменшило розмір виплати на суму ПДВ. Окрім того, полісом № АР/7513645 передбачено франшизу у розмірі 2600,00 грн, яка не відшкодовується страховиком. Позивачем не наведено жодного порушення, допущеного з боку відповідача. Нормами спеціального закону не передбачено обов`язку страховика виплачувати на підставі звітів, складених на замовлення. Висновок від 20.04.2023 № 44/04-23, наданий позивачем, не відповідає вимогам достатності, оскільки не відображає даних, необхідних для правильного вирішення спору, та має багато суперечностей, виконаний із порушенням вимог чинного законодавства та не відображає реального розміру збитку, завданого позивачу, що робить цей документ недопустимим та неналежним доказом у справі. Позивач має право на відшкодування моральної шкоди лише у випадку звернення до відповідача із заявою про відшкодування витрат, пов`язаних із шкодою, нанесеною життю та здоров`ю, надавши підтверджуючі документи. У цьому випадку страховик приймає рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 5% від суми страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Таким чином, у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди. Також, позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу, а саме детального розрахунку наданих адвокатом послуг та факту їх понесення, а тому вимога про їх стягнення з відповідача заявлена безпідставно (а.с.94-117).

На виконання ухвали суду від 17.07.2024 у частині витребування доказів, представником відповідача разом із відзивом надано копію полісу № АР/7513645, укладеного 04.06.2021 ОСОБА_2 із ТДВ «СК «Альфа-Гарант» (а.с.118).

Ухвалою суду від 08.08.2024 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті.

Позивач та його представник правом на участь у судовому засіданні не скористалися. Представником подано заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві.

Із огляду на те, що судом вживалися заходи для забезпечення участі позивача та його представника у судовому засіданні, реалізації останніми їх процесуальних прав під час розгляду вказаної справи, визначених ЦПК України, із метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути її за відсутності позивача та його представника, що не суперечить ст. 223 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні слідчого відділу Криворізького ВП ГУНП у Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.12.2021 № 0001530.

Як слідує з матеріалів справи, 18.12.2021 близько 20 год. 46 хв., по автодорозі Н-11 «Дніпро-Миколаїв», із боку м. Кривого Рогу в напрямку м. Миколаїв у Криворізькому районі Дніпропетровської області, рухався автомобіль Daewoo ZAZ, р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . У цей же час у зустрічному напрямку рухався вантажний автомобіль MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 , із напівпричіпом SAMRO, р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Під час подальшого руху водій ОСОБА_2 , перебуваючи поблизу АЗСС «АНП», не обрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, чим порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 б), 10.1, 12.1, 13.1 та 13.3 ПДР України. Діючи з кримінальною протиправною недбалістю, внаслідок зазначених порушень вимог ПДР України, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання ДТП, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Daewoo ZAZ, допустив зіткнення з автомобілем MAN TGX 18.480, після чого виїхав за межі проїзної частини та загорівся. Під час ДТП водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці ДТП.

Згідно з висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму ДТП» від 22.07.2022 № СЕ-19/112-22/5206-ІТ, у даній дорожній ситуації водій автомобіля Daewoo ZAZ, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , виконуючи належним чином вимоги п.п. 1.2, 2.3 б), 10.1, 12.1, 13.1 та 13.3 ПДР України, мав у своєму розпорядженні технічну можливість не створювати умов, які в подальшому призвели до ДТП. У причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, із технічної точки зору, знаходились невідповідності дій водія автомобіля Daewoo ZAZ ОСОБА_2 вимогам п. п. 1.2, 2.3 б), 10.1, 12.1, 13.1 та 13.3 ПДР України. Питання про технічну можливість у водія автомобіля MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , запобігти зіткненню своїми односторонніми діями шляхом гальмування, не має змісту, тому що ні зниження швидкості, ні зупинка даного автомобіля не виключали можливості зіткнення.

Постановою слідчого СВ Криворізького П ГУНП у Дніпропетровській області від 31.08.2022 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001530 від 19.12.2021, закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення (а.с.14-16).

На дату ДТП діяв поліс № АР/ 7513645 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.06.2021, що укладений ОСОБА_2 у ТДВ СК «Альфа-Гарант», яким забезпечений транспортний засіб ЗАЗ Sensр/н НОМЕР_1 . Полісом визначено розмір франшизи 2600,00 грн, страхова сума за шкоду, заподіяну майну 130000,00 грн (а.с.118).

Власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 та спеціалізованого напівпричіпа самоскида марки SAMRO р/н НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 , відповідно (а.с.10, 11).

Власник пошкодженого вантажного автомобіля ОСОБА_1 20.12.2021 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 18.12.2021 за участю транспортних засобів MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та Daewoo ZAZ, р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 (а.с.12-17).

Представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі звернення позивача проведено визначення вартості матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 , про що складено звіт № 74-D/11/34, згідно з висновком якого станом на 19.12.2021 вартість матеріального збитку складає 48162,18 грн (з ПДВ). У звіті вказані ринкова вартість транспортного засобу за порівняльним підходом 104865,55 грн, вартість відновлювального ремонту 104305,36 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу з врахуванням ПДВ 48162,18 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без врахування ПДВ 40135, 15 грн (а.с.102-116).

Відповідно до виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на вказаний у заяві про відшкодування шкоди ОСОБА_1 рахунок, відповідачем 14.02.2022 перераховано 37535,15 грн, згідно зі страхового акта № TsV/21/8160 (а.с.18).

Не погоджуючись із здійсненим відповідачем нарахуванням розміру шкоди, позивачем замовлено у суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 , розмір якої склав 992566,41 грн, про що складено звіт від 20.04.2023 № 44/04-23. Послуги ФОП ОСОБА_4 у розмірі 4500,00 грн позивачем сплачено 20.04.2024, що підтверджено квитанцією № 17 (а.с.19-45, 61).

Також позивачем надано акт виконаних робіт ФОП ОСОБА_6 про транспортування 19.12.2021 автомобіля MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 , зняття кардану, відновлення різьби, що загалом складає 33000,00 грн (а.с.47), товарний чек від 24.12.2021 № ПР000008703, згідно з яким придбано у ФОП ОСОБА_7 запчастини на загальну суму 120100,00 грн (а.с.48), рахунок-фактуру від 27.12.2021 № 000912734/2, відповідно до якого придбано у ФОП ОСОБА_8 запчастин на суму 900,00 грн (а.с.49), товарний чек від 24.12.2021 № ПР000008703, згідно з яким придбано запчастини на загальну суму 2580 доларів США (а.с.50), товарний чек від 05.01.2022 № 007, відповідно до якого придбано у ФОП ОСОБА_9 запчастини на загальну суму 5600,00 грн (а.с.51), товарні чеки від 21.12.2021, згідно з якими придбано запчастини на суму 26000,00 грн, 14500,00 грн, 5000,00 грн, 4500,00 грн, 900,00 грн, 400,00 грн, 850,00 грн, 350,00 грн (а.с.53-60).

ОСОБА_1 16.02.2022 звернувся з листом до ТДВ СК «Альфа-Гарант», де просив сплатити страхову виплату в розмірі 130000,00 грн згідно максимального ліміту за полісом (а.с.62-63).

Повторно позивач звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» 23.02.2022 із заявою про страхове відшкодування, де зазначив, що оскільки розмір збитків, заподіяних пошкодженням належного йому транспортного засобу, значно перевищує страховий ліміт, згідно фактичних затрат за чеками. Оскільки раніше йому було виплачено 37535,15 грн, ОСОБА_1 просив здійснити доплату в розмірі 92464,85 грн (а.с.46).

Не отримавши відповіді на попередні звернення, позивачем втретє 20.06.2023 направлено відповідачу заяву про сплату відшкодування в розмірі страхового ліміту (а.с.64-65).

Також, позивач звертався до Моторного (транспортного) страхового бюро України із листом про незгоду з визначеним ТДВ СК «Альфа-Гарант» розміром страхового відшкодування, та отримав повідомлення про неможливість надавати консультації з оцінки майна чи проведення рецензування звітів (а.с.66).

Отже, не погоджуючись із розміром виплаченого страхового відшкодування, не отримуючи сплату відшкодування, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч. 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» від 27.03.1997 № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 обрав такий спосіб захисту свого права: до ТДВ СК «Альфа-Гарант» позивач пред`явив позовні вимоги про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та вартості робіт з евакуації транспортного засобу, а також про стягнення моральної шкоди.

Як визначено ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності влсників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі по тексту Закон № 1961-IV), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону).

Позивач під час розгляду справи категорично не погоджувався з розміром виплаченого ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхового відшкодування.

У свою чергу, представник відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» наполягав на тому, що ним правильно визначено розмір страхового відшкодування в розмірі 40135,15 грн, відповідно до звіту від 09.02.2022 № 74-D/11/34 та з відрахуванням розміру франшизи 2600,00 грн, виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 37535,15 грн.

ТДВ СК «Альфа-Гарант», уклавши зі страхувальником транспортного засобу Daewoo ZAZ, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником іншій особі внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи звіт від 09.02.2022 № 74-D/11/34 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 , складений оцінювачем ОСОБА_10 , суд не бере його до уваги, із огляду на наступне.

Так, механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночної процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Вимоги методики є обов`язковими під час проведення авто-товарознавчих експертиз.

У п. 5.1 розділу V Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів закріплено, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Отже, із викладеного слідує, що технічний огляд транспортного засобу має проводити особисто той експерт, який у подальшому складає відповідний висновок.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути також увагу, що визначення вартості матеріального збитку чи вартості КТЗ без його особистого огляду можливе лише експертом (а не оцінювачем, як зроблено страховиком), який складає висновок, і тільки за рішенням органу (особи), який призначив експертизу (залучив експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, оцінювач ОСОБА_10 , який склав звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 09.02.2022 № 74-D/11/34, особисто транспортний засіб MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 , не оглядав.

Так, звіт складено на підставі акта огляду транспортного засобу, який складено ОСОБА_11 , без зазначення посади, спеціальності, фаху, без участі власника. За таких обставин суд констатує, що огляд транспортного засобу проводив не оцінювач ОСОБА_10 .

Зазначене є грубим порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та ставить під сумнів достовірність відомостей, зазначених у вищевказаному Звіті.

При цьому, на підтвердження того, що оцінювач ОСОБА_10 , який склав звіт № 74-D/11/34, оглядав транспортний засіб MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_6 , стороною відповідача до суду не надано належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України.

Натомість, згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки оцінювач ОСОБА_10 особисто транспортний засіб MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 не оглядав, то викладене, на переконання суду, ставить під сумнів об`єктивність, допустимість та достовірність визначеної у звіті від 09.02.2022 № 74-D/11/34 вартості матеріального збитку, завданого власнику майна, у сумі 40135,15 грн, без ПДВ (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ).

Окрім того, у звіті від 09.02.2022 № 74-D/11/34 оцінювачем ОСОБА_10 зазначено, що оцінювач допускає без належної перевірки, що всі дані, надані замовником, повні та правдиві. Оцінювач не несе відповідальність за стан складових та агрегатів, що неможливо досліджувати в ході звичайного інспектування (чи зовнішнього візуального огляду). Оцінювач припускає відсутність яких-небудь схованих факторів, що впливають на оцінку вартості досліджуваного об`єкту, стан конструкцій, вузлів, елементів. Проведений аналіз, міркування та висновки обмежуються лише викладеними припущеннями й обмежувальними умовами і представляють власне професійне судження оцінювача.

Викладене, на переконання суду, додатково ставить під сумніви достовірність визначеної у звіті від 09.02.2022 № 74-D/11/34 вартості матеріального збитку, завданого власнику майна MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 .

Будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження іншого розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, ніж той, що заявлений позивачем до стягнення, стороною відповідача суду не надано.

При цьому,відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Натомість, оцінювач ОСОБА_4 особисто оглядав транспортний засіб MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 , про що склав звіт від 20.04.2023 № 44/04/23.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Зі змісту звіту від 20.04.2023 № 44/04-23 слідує, що оцінювачем ОСОБА_4 визначалась вартість відновлювального ремонту транспортного засобу MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 , із урахуванням зносу та визначено, що вона становить 377886,53 грн, включаючи ПДВ на запасні частини, ремонтні роботи, матеріали фарбування.

Оскільки учасниками процесу, у змагальному процесі, клопотань про призначення експертизи не заявлялося, звіту від 20.04.2023 № 44/04-23 суд визнає належним та допустими доказом.

Таким чином, керуючись нормами матеріального права суд приходить до висновку, що страховик повинен виплатити вартість матеріального збитку у визначеному експертом розмірі з урахуванням вже сплаченої суми страхового відшкодування, у межах страхового ліміту.

Отже, на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 92464,85 грн, із яких, вартість відновлюваного ремонту 59464,85 грн та 33000,00 грн, - вартість робіт із евакуації транспортного засобу MAN TGX 18.480, р/н НОМЕР_2 , тим самим, задовольнивши позов у цій частині в повному обсязі.

Доводи відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо безпідставності позовних вимог, оскільки страховиком виконані всі зобов`язання за договором страхування, судом відхиляються з наведених вище підстав, у тому числі і доводи про неналежність звіту від 20.04.2023 № 44/04-23, оскільки вказаний звіт складений на підставі огляду оцінювачем автомобіля, відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395, і вимоги якої є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Також однією з позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях, пов`язаних з необхідністю ремонту транспортного засобу за відсутності належного відшкодування, відсутності будь-якої реакції з боку відповідача на письмові вимоги позивача та ухиленням відповідача від компенсації матеріальної шкоди у повному обсязі, що негативно позначилося на загальному самопочутті позивача та порушило нормальний ритм його життя. Отже, моральні страждання, завдані позивачу, пов`язані з незаконними діями відповідача, які полягають у небажанні відшкодувати вартість відновлювального ремонту автомобіля. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 6500,00 грн.

Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано ст. 26-1 Закону № 1961-IV, згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Однак позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, не посилався як на підставу своїх вимог на ушкодження здоров`я під час ДТП, як і не зазначав про завдання моральної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу. Позивач зазначав, що моральна шкода спричинена невиплатою страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Разом з тим, суд зазначає,що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що ОСОБА_1 завдано моральної шкоди внаслідок незаконних (неправомірних) дій відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант». Доводи останнього щодо спричинення йому цим відповідачем моральної шкоди зводяться по суті до його незгоди з визначеною та виплаченою страховою компанією сумою страхового відшкодування. Однак, доказів неправомірності таких дій позивачем не доведено.

За таких обставин слід дійти висновку, що ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності ТДВ «СК «Альфа-Гарант» перед ним за спричинену йому моральну шкоду, а його позов у цій частині є необґрунтованим, відтак, до задоволення не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору, витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать, витрати пов`язані із залученням спеціалістів, проведенням експертиз, вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені ним витрати зі сплати судового збору, витрат за проведення автотоварознавчого експертного дослідження у розмірі 4500,00 грн, та витрати на правничу допомогу у розмір 5000,00 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.

Отже, із огляду на часткове задоволення позовних вимог (93,43%), із відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1131,62 грн, а також витрати за проведення автотоварознавчого експертного дослідження у розмірі 4500,00 грн (а.с.61).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта, інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В обґрунтування витрат на правову допомогу до позову надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 10.01.2022, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Васеньовим Д.О., додаткову угоду від 09.01.2023 до договору від 10.01.2022, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ № 1096883, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Васеньова Д.О., попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, де вказані види наданих адвокатом послуг, витрачений адвокатом час та сума (а.с.67-72).

Представник відповідача заперечувала право позивача на відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу, у зв`язку з відсутністю документального підтвердження понесених витрат.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 справі № 904/4507/18).

Також у постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У рішенні від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». У яких ЄСПЛ було визначено, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату, як гонорар, відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Таким чином зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату «гонорару успіху» не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випадку суд застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема ч. ч. 4-5 ст. 137 ЦПК України, може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у додатковій постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у поставі від 12.04.2023 у справі № 127/9918/14-ц.

Відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанови Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц, від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18).

Таким чином, із огляду на предмет позову, складність та обсяг самої справи, із урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, а також, зважаючи на обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат із наданими адвокатом послугами, витраченого часу, суд вважає можливим стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, що є обґрунтованим, розумним, співмірним та пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (, юридична адреса: бульв. Лесі Українки, буд. 26, м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 92464 (дев`яносто дві тисячі чотириста шістдесят чотири) гривні 85 копійок, витрати за проведення автотоварознавчого експертного дослідження 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, зі сплати судового збору в розмірі 1131 (одну тисячу сто тридцять одну) гривню 62 копійки, а також на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.03.2025

Суддя: