РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року

м. Рівне

Справа № 568/310/22

Провадження № 22-ц/4815/223/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Боймиструка С.В.,

суддів: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) учасників справи апеляційну скаргу особи, яка не брала участь у справі ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Рідченко Марія Володимирівна, на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 10 січня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України Рівненської області (відділ обслуговування громадян №8), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в :

До Радивилівського районного суду звернулася ОСОБА_1 із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з 2007 р. по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що з травня 2007 р. вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , мають спільних дітей, проте шлюб офіційно між ними не зареєстрований. ?

Стверджує, що метою звернення в суд з заявою є подальше оформлення прав на пенсію по втраті годувальника.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 10 січня 2023 року заяву задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з травня 2007 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, особа, яка не брала участь у справі ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що справжньою метою встановлення вказаного факту був подальший поділ майна, що підтверджується надходженням позовної заяви про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ до Радивилівського районного суду Рівненської області.

Ніхто з батьків померлого ОСОБА_3 до справи у якості заінтересованих осіб залучений не був, хоча на момент розгляду цієї справи між ОСОБА_1 та батьками померлого ОСОБА_3 існував спір про право, так як вони заперечували і заперечують її права на майно, яке залишилось після смерті сина.

ОСОБА_2 , як батько померлого ОСОБА_3 , заперечує той факт, що його син проживав однією сім`єю з ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу, тому вважає, що відсутні підстави для встановлення такого факту.

Просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про встановлення факту.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Апелянт ОСОБА_2 та його представник адвокат Рідченко М.В. в судове засідання не з`явились та не підтвердили поважність причин неявки.

ОСОБА_1 в суді не визнала подану апеляційну скаргу та пояснила, що за встановленням факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з покійним ОСОБА_3 вона звернулась до суду за вказівкою військомату для підтвердження права на отримання грошової компенсації за втратою загиблого в бойових діях годувальника. Рішення виконало свою місію і вона отримала відповідні кошти, виплата яких розстрочена їй на кілька років. Компенсація розділена на п`ять частин: двоє дітей отримали компенсацію всю і зразу ж, а також отримали її і батьки ОСОБА_3 , зокрема і апелянт. Під час спільного проживання з ОСОБА_3 вони придбали рухоме та нерухоме майно. Вона пропонувала апелянту відступити права на авто та корівник на користь його внуків, тобто її дітей, однак погодження не сталось, тому і виник інший судовий спір.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 16.03.2022 р. (а.с. 4).

У заяві про встановлення факту, який має юридичне значення, ОСОБА_1 доводить, що вона проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Разом з цим, ОСОБА_2 , який не був залучений до розгляду даної справи, стверджує, що оскаржуване рішення стосується його прав та інтересів, оскільки між сторонами існує спір про право власності на майно померлого ОСОБА_3 , а рішення використане позивачкою в якості доказу спільного проживання та набуття майна у цей період.

З свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 15.06.1984 року вбачається, що батьками померлого ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

З копії позовної заяви ОСОБА_1 від 02.05.2024 року вбачається, що вона звертається до Радивилівського районного суду Рівненської області з позовом про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ. Серед відповідачів за позовом вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

У відповідності до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В силу ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 виснував, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 05 червня 2024 року в справі № 557/1535/23(провадження № 61-1723св24), від 24 квітня 2024 року в справі № 694/2318/23 (провадження № 61-2911св24), від 08 травня 2024 року в справі № 214/4921/23 (провадження № 61-15863св23) та інших.

На переконання апеляційного суду, рішення місцевого суду в даній справі про встановлення факту, що має юридичне значення, не може порушувати права апелянта.

Вищеназваний факт обґрунтовано встановлений з метою захисту прав ОСОБА_1 , як цивільної дружини загиблого, оскільки інші члени сім`ї діти та батьки мають документально підтверджене рідство з покійним для отримання грошової компенсації.

Виникнення іншого майнового спору між сторонами майже через півтора року, в якому як на доказ ОСОБА_1 посилається на рішення від 10.01.2023 року (справа №568/310/22) не свідчить про існування іншого спору на час його ухвалення.

Всім доказам в справі про поділ спільного майна має давати оцінку суд, який розглядає той спір по суті.

Бажання апелянта скасувати оскаржене рішення, з метою позбавити ОСОБА_1 доказу в іншій цивільній справі, не може превалювати над завданнями цивільного правосуддя.

Вимога апелянта про скасування рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 порушить права заявниці, оскільки саме на підставі оскарженого рішення вона отримала право на отримання компенсації за загиблого.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування рішення місцевого суду.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 315, 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Рідченко Марія Володимирівна залишити без задоволення.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 10 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.