ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5466/24
провадження № 2-о/753/98/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Гайової С.Г., заявника ОСОБА_1 , представника заявника - адвоката Козаченко К.В., заінтересованих осіб: представника ОСОБА_2 - адвоката Кацики І.О., ОСОБА_3, розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року адвокат Піроцька Катерина Вадимівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з заявою про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утриманні ОСОБА_1 .

Вимоги заяви мотивує тим, що ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , від якого народилося двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року у справі №753/491/21 шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було розірвано. При вирішенні питання про розірвання шлюбу сторони дійшли мирної згоди щодо сплати батьком аліментів на утримання дітей, відповідно судом таке питання у своєму рішенні встановлено не було.

13 серпня 2022 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 , від якого народилася дитина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином на сьогоднішній день ОСОБА_1 є батьком трьох неповнолітніх дітей.

Заявник вказує, що неповнолітні діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають разом з матір`ю за кордоном, у Федеративній Республіці Німеччина. Дитина від другого шлюбу - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає з батьком ОСОБА_1 та з матір`ю ОСОБА_3 однією сім`єю. Водночас, з моменту народження та по сьогоднішній день всі троє дітей перебувають на утриманні ОСОБА_1 .

Так, оскільки після розлучення ОСОБА_1 з ОСОБА_2 судом не було вирішено питання про аліменти, заявник сплачує аліменти на утримання дітей в добровільному порядку на підставі усного договору між ним та колишньою дружиною.

Всього з моменту розірвання шлюбу - 31 березня 2021 року та по день звернення до суду ОСОБА_1 сплатив 645 900,00 гривень на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім цього, ОСОБА_1 відкрив рахунок, тримачем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дитяча картка) в АТ «Універсал Банк», на яку ОСОБА_1 також здійснював відрахування грошових коштів.

Окрім аліментів, заявник здійснював і інші витрати, а саме на навчання дітей, їх лікування та медичне забезпечення, відпочинок та оздоровлення, придбання меблів та речей, тощо. Всього з моменту розлучення 31 березня 2021 року ОСОБА_1 було здійснено витрати на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щонайменше у сумі 829 264,59 грн., які заявник може підтвердити документально.

Заявник стверджує, що його колишня дружина ОСОБА_2 , яка зараз перебуває закордоном разом зі спільними неповнолітніми дітьми - не працює та не отримує постійного доходу, а виплати, які ОСОБА_1 щомісячно здійснює на користь спільних неповнолітніх дітей - є постійним та значним джерелом до фінансового забезпечення дітей, за рахунок яких дітям купується одяг, предмети побуту, забезпечується їх харчування, оплачуються їх зайняття з репетиторами, відпочинок тощо.

Дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , від якої у подружжя народилася спільна дитина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , також не працює та не отримує постійного доходу, оскільки здійснює догляд за спільною новонародженою дитиною подружжя. Наразі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають в шлюбі і живуть однією сім`єю, відповідно матеріальне забезпечення та утримання дитини та дружини ОСОБА_1 також здійснює самостійно.

Як зазначає заявник, встановлення факту перебування на утриманні його трьох дітей віком до 18 років необхідне для подальшого оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, право на яке встановлено абзацом 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і встановлення цього факту у судовому порядку за цих фактичних обставин є для нього єдиним способом реалізації права заявника на отримання відстрочки.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 березня 2024 року заяву передано на розгляд судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року заяву залишено без руху.

10 червня 2024 року від заявника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року відкрито провадження у справі № 753/5466/24 призначено справу до судового розгляду по суті в порядку окремого провадження на 10 липня 2024 року.

10 липня 2024 року судове засідання не відбулося у зв`язку з відсутністю енергопостачання будівлі суду.

Розгляд справи призначено на 29 липня 2024 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року зупинено провадження у справі № 753/5466/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 201/5972/22 за заявою ОСОБА_7 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року залишено без змін ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року зупинення провадження у справі № 753/5466/24.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року поновлено провадження у цивільній справі № 753/5466/24, призначено розгляд справи на 13 березня 2025 року.

У судовому засіданні заявник та його представник підтримали вимоги заяви і просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Кацика І.О. не заперечувала проти задоволення заяви, підтвердила факт надання заявником утримання його дітям від першого шлюбу, які проживають з ОСОБА_2 , а також пояснила неможливість укладення сторонами відповідного договору про сплату аліментів.

Заінтересовано особа ОСОБА_3 також підтримала подану заяву, зазначила, що їх спільна дитина утримується заявником, оскільки вона сама не працює, доходу не має, оскільки здійснює догляд за дитиною.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_6 у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що за результатами підготовчого провадження є можливим ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Як становлено судом, 30 квітня 2005 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 , який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №722.

У цьому шлюбі народилося двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року у справі №753/491/21 шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

13 серпня 2022 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 , який був зареєстрований Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №1351.

У цьому шлюбі народилася дитина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином ОСОБА_1 є батьком трьох неповнолітніх дітей.

У зв`язку з агресією з бору російської федерації неповнолітні діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають разом з матір`ю закордоном, дитина від другого шлюбу - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає з батьком ОСОБА_1 та з матір`ю ОСОБА_3 однією сім`єю.

Як зазначив заявник та підтвердила представник заінтересованої особи, після розлучення ОСОБА_1 з ОСОБА_2 питання сплати ОСОБА_1 аліментів у судовому порядку не вирішувалося, оскільки ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання дітей в добровільному порядку

У період з 01 квітня 2021 року по дату розгляду справи судом заявник щомісяця перераховує ОСОБА_2 кошти на утримання дітей, несе фінансові витрати на придбання одягу, лікування, відпочинок, побутові потреби дітей, оплачує їх навчання, фінансує інші витрати, необхідні для нормального розвитку дітей, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з банківського рахунку заявника та квитанціями про переказ коштів, підтвердженнями бронювання та оплати житла.

Оскільки на цей час ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі і проживають однією сім`єю, заявник також здійснює матеріальне забезпечення та утримання дитини від цього шлюбу, що підтверджується наявними у справі доказами.

Заінтересовані особи - матері дітей не заперечують факту надання ОСОБА_1 утримання його дітям.

Заявник зазначає, що він перебуває на військовому обліку та встановлення факту утримання ним трьох неповнолітніх дітей необхідно з метою отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Заявник наголошує, що не може підтвердити цей факт в інший спосіб, відмінний від судового рішення, зважаючи на те, що у нього відсутні документи, передбачені Порядком від 16 травня 2024 року № 560. Такими ж доводами заявник обґрунтовує те, що він не звертався за отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки за відсутності передбачених Порядком документів він отримає відмову від надання відстрочки.

Зважаючи на те, що зазначені обставини перешкоджають реалізації прав заявника та гарантованого захисту його дітей у визначений законом спосіб, заявник звернувся до суду з казаною заявою.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як передбачено статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

За пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо:

згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Під час вирішення даного спору суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22, та виходить з того, що за встановлених у цій справі обставин відсутній спір про щодо утримання батьками неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Як встановлено статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з частиною четвертою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Статтею 180, частинами першою, другою статті 181 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно з статтею 8 зазначеного Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Водночас відповідно до статті 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості покладаються на Збройні Сили України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ст. 65 Конституції України).

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні із 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який також передбачає здійснення заходів із призову громадян на військову службу.

За приписами пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Таким чином, законодавець визначив у цій нормі гарантований захист трьох і більше дітей віком до 18 років, які утримуються військовозобов`язаними.

Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначений Додатком 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560.

Так, у підтвердження перебування на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років заявник подає:

- свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів:

- свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або

- рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю) або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або

- письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або

- рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також

- договір про сплату аліментів на дитину.

Отже, рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного, відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, є документом, що підтверджує право на відстрочку, та прямо наведено у Порядку як документ, що підтверджує право на відстрочку і подається разом з заявою про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

У цій справі факт утримання позивачем неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджується перебуванням заявника у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_3 , одна у заявника є необхідність у встановленні факту перебування на його утриманні дітей від попереднього шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, взявши до уваги що заінтересовані особи заперечень щодо заявлених вимог не подали, а також та те, що встановлення факту перебування на утриманні дітей для заявника має юридичне значення, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки такий факт підтверджений належними та допустимим доказами, та не спростовується і не оспорюється заінтересованими особами.

Керуючись ст. 13, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт перебування неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Заявник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Заінтересована особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Заінтересована особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Якусик