Справа № 530/1874/24
Номер провадження 2-о/530/54/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Должко С.Р., за участю секретаря Тараненко Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зіньків Полтавської області заяву судді про самовідвід по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , інші особи: ОСОБА_2 , мешканка АДРЕСА_1 ; Міністерство оборони України, юридична адреса: м.Київ, проспект Повітрофлотський, 6; військова частина НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 про встановлення факту перебування на утриманні, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , інші особи: ОСОБА_2 , мешканка АДРЕСА_1 ; Міністерство оборони України, юридична адреса: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6; військова частина НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 про встановлення факту перебування на утриманні.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу справи, дана справа передана на розгляд судді Должко С.Р..

Від головуючого судді Должко С.Р., надійшла заява про самовідвід відповідно до вимог ч.1 ст. 36 ЦПК України. Заява мотивована тим, що 03.09.2024 року ним було винесено ухвалу якою у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , інші особи: ОСОБА_2 , мешканка АДРЕСА_1 ; Міністерство оборони України, юридична адреса: м.Київ, проспект Повітрофлотський, 6; військова частина НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 про встановлення факту перебування на утриманні відмовлено. Постановою Полтавського апеляційного суду від 18.02.2025 року дана ухвала скасована, а справу повернуто до місцевого суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі, при цьому апеляційний суд не взяв до уваги, свою Постанову по справі 530/970/24, де змінив свою правову позицію, якою було скасовано судове рішення та прийнято інше рішення.

Оскільки головуючим уже було прийняте рішення по даній справі, і у нього склалася певна думка з приводу вирішення даного спору, а тому дана обставина виключає участь судді в розгляді даної справи, так як це може викликати сумнів у об`єктивності та неупередженості судді, як головуючого по справі. Дана обставина виключає участь судді в розгляді справи, так як це може викликати сумнів у об`єктивності та неупередженості судді Должка С.Р., як головуючого по справі.

Відповідно до ч.8ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 8ст.40ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.9ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, недопустимість повторної участі судді у розгляді справи якщо: суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях36,37і38цьогоКодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях36,37і38цьогоКодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу,статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Згідно П.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно дост.9 Конституції, та ст.2, ч.1 ст.8 ЦПК України та ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно дост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які враховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не уявляється за можливе винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про самовідвід судді в їх сукупності, з метою недопущення у сторін сумніву в об`єктивності та неупередженості судді, запобігання в подальшому будь-якої недовіри з боку осіб, що приймають участь у справі, забезпечення справедливого, своєчасного, об`єктивного та неупередженого розгляду цієї справи, попередження можливості скасування рішення за мотивів упередженості судді, враховуючи обставини, зазначені в заяві про самовідвід судді Должко С.Р., які свідчать про неможливість подальшого розгляду справи в такому складі суду, мотиви заявлення самовідводу мають об`єктивне підґрунтя та відповідають положеннямст.36 ЦПК України, ст.15 Кодексу суддівської етики.

Підставою заявлення суддею самовідводу, згідно із заявою судді, є намір уникнення подальших сумнівів учасників справи у неупередженості судді Должко С.Р..

Відповідно до ч. 11ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід, суд постановляє ухвалу.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги те, що самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя, а також з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників судового процесу щодо неупередженості судді Должко С.Р. та об`єктивного розгляду даної справи, заяву про самовідвід слід задовольнити, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.33,36,37, 38-40,182,260,261 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву судді Должко С.Р. про самовідвід по справі № 530/1874/24 за заявою ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , інші особи: ОСОБА_2 , мешканка АДРЕСА_1 ; Міністерство оборони України, юридична адреса: м.Київ, проспект Повітрофлотський, 6; військова частина НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 про встановлення факту перебування на утриманні - задоволити.

Відвести суддю Должко С.Р. від розгляду справи № 530/1874/24.

Цивільну справу № 530/1874/24 за заявою ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , інші особи: ОСОБА_2 , мешканка АДРЕСА_1 ; Міністерство оборони України, юридична адреса: м.Київ, проспект Повітрофлотський, 6; військова частина НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 про встановлення факту перебування на утриманні передати до канцелярії суду, для вирішення питання згідно ст.14, 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С.Р. Должко