Номер апеляційного провадження 22-ц/824/5809/2025
Головуючий у суді першої інстанції Ю.С. Мицик
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

05 березня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Сушко Л.П.

секретар судового засідання Комар Л. А.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»

відповідач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року,

у с т а н о в и в :

11.10.2023 ТОВ «Євро - Реконструкція» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , (далі - відповідачі) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення/постачання теплової енергії в сумі 83 836,66 грн., інфляційну складову боргу в сумі 13 342,46 грн., 3 проценти річних в сумі 3 939,74 грн., та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1 , а позивач надає для зазначеного будинку послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі з грудня 2015 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з грудня 2015 року за отримані послуги з постачання гарячої води, що обумовило виникнення заборгованості, яка станом на 01.09.2023 складає 83 836,66 грн. Відповідачі як боржники, що прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язані також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року позов ТОВ «Євро-Реконструкція» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь ТОВ «Євро - Реконструкція» заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення/постачання теплової енергії в сумі 83 836,66 грн., інфляційну складову боргу в сумі 13 342,46 грн., 3 проценти річних в сумі 3 939,74 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь ТОВ «Євро - Реконструкція» у рівних частках судовий збір в сумі 2 684,00 грн., тобто по 1 342,00 грн. з кожного відповідача.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилається на те, що він не був повідомлений судом про розгляд даної справи, а тому не мав можливості подати суду заяву про застосування позовної давності,просить застосувати позовну давність та скасувати рішення суду в частині стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення/постачання теплової енергії, а також пені, інфляційних нарахувань та 3 процентів річних за період з грудня 2015 року по жовтень 2020 року.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що він частково не погоджується з рішенням суду та вважає, що судом не в повному обсязі досліджено обставини справи, внаслідок чого було порушено права та законні інтереси ОСОБА_2 .

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що згідно ордеру № 10443 серії Б від 30.12.1982 року, право користування квартирою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , він зареєстрований в даній квартирі, але не проживає в ній та не користується комунальними послугами.

Окрім того, апелянт зауважує, що позов про стягнення заборгованості за попередні періоди, повинен бути поданий в межах трьохрічного терміну щодо кожного чергового платежу. Проте за період з грудня 2015 по жовтень 2020 року позивач з таким позовом не звертався.

Отже, оскільки позивач звернувся із позовом 11.10.2023 року, на думку апелянта, необхідно застосувати наслідки спливу загального строку звернення до суду з позовом відносно вимог, які заявлені до жовтня 2020 року на суму 55 838,09 грн., таким чином загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів складає 59 526,76 грн.

ТОВ «Євро-Реконструкція» подано відзив на апеляційну скаргу.

Позивач просить рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22.12.2024 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Щодо заяви ОСОБА_2 про застосування позовної давності зазначає наступне.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 був введений карантин (дата набрання чинності 12.03.2020), дія якого неодноразово продовжувалась відповідними постановами КМ України до 30.06.2023.

Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 3450-1Х від 08.11.2023) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

У зв`язку з військовою агресією проти України указом Президента від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України запроваджено правовий режим воєнного стану з 24.02.2022, дія якого неодноразово продовжувалась відповідними указами Президента України, крайнім з яких є указ Президента України від 23.07.2024 року №469/2024, що затверджено Законом №3891-IX від 23.07.2024, який продовжує дію воєнного стану до 10.11.2024.

Отже, керуючись п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України оскільки карантин почався на території України від 12 березня 2020 року, а воєнний стан - від 24 лютого 2022 року, можна зробити висновок про те, що загальна позовна давність була продовжена 12 березня 2020 року на період дії карантину, та призупинила свій перебіг з 24 лютого 2022 року на період дії воєнного стану.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12.03.2017.

Щодо нарахування 3 процентів річних та інфляційної складової боргу зазначає.

Що постановою Кабінету міністрів України від 05.03.2022 № 206 встановлено заборонену нарахування в період дії воєнного стану неустойки (штрафів, пені інфляційних нарахувань та 3 процентів річних на заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, яка виникла в період дії воєнного стану.

Згідно доданого до позовної заяви Розрахунку суми боргу за послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячого водопостачання чітко вказано, що заборгованість обліковується станом на 01.02.2024 року, і нарахування 3 процентів річних та інфляційної складової боргу здійснюється по 23.02.2022, тобто до введення в дію воєнного стану в Україні.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Мустафаєв Ю. Н. Огли у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав подану апеляційну скаргу з викладених підстав та просив її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1, представник ТОВ «Євро-Реконструкція» у судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду до електронного кабінету. Позивач свого представника для участі у судовому засіданні не забезпечив, в заяві від 28.02.2025 просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача.

Суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідачів з урахуванням вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України. Неявка представника ТОВ «Євро-Реконструкція» та відповідачів в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Мустафаєва Ю. Н. Огли, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухваленого рішення суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вирішуючи спір у даній справі, суд дійшов висновку, що в межах даного спору ТОВ «Євро - реконструкція» обґрунтовано пред`явлено вимоги про стягнення заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення/постачання теплової енергії в сумі 83836,66 грн., нарахований індекс інфляції за весь час прострочення у сумі 13342,46 грн., три проценти річних від простроченої суми заборгованості в сумі 3939,74 грн., при визначенні суми боргу, судом взято до уваги долучений позивачем розрахунок заборгованості, який складений у повній відповідності з чинним законодавством та перевірений судом.

З таким висновком суду, суд апеляційної інстанції погоджується частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з позовної заяви, спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для сплати відповідачами заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Як встановлено судом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , за цією адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , з надання послуг з централізованого опалення та послуг постачання гарячої води, таким чином, в розумінні ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» та Житлового кодексу України, відповідачі є споживачами комунальних послуг, які надаються позивачем.

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_3 , здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01.06.2012 року № 198.

Положення ст. ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Відповідно до положень ЗУ «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалень розрахунків за енергоносії», виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Згідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ №630 від 21.07.2005, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. Плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата з послуги вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ч 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Частиною 7 статті 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем і споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

23.07.2014 року в газеті «Хрещатик» № 103(4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-Реконструкція».

З матеріалів справи вбачається, що проект договору про надання ТОВ «Євро-Реконструкція послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111(4511).

Розрахунок спожитої теплової енергії здійснюється на підставі норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні (КМТ 204 Україна 244-94); Правил надання послуг з .централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку, розподіляється між усіма споживачами. При цьому для цілей розподільного обліку відповідно до цієї статті права та обов`язки споживачів поширюються також на власників майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Частина 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», передбачає, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного ліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами .рухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання(за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами.

Розділом IV затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, передбачеиий порядок визначення та розподілу обсягу спожитої у будівлі/будиику.теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, а саме: Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку(включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів житлових/нежитлових приміщень.

Відповідно власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у згальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Таким чином, співвласники багатоквартирного будинку зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку пропорційно своїй частці спільного майна у будинку. Тобто, усі співвласники батоквартирного будинку зобов`язанні проводити оплату за опалення місць загального користування, пропорційно своїй частці спільного майна у будинку.

Розділом V Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, визначені вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії у опалювальному приміщенні з приладом обліку та визначення максимальної частки споживання теплової енергії в опалювальному приміщенні без приладу обліку.

Отже, вартість наданих споживачам послуг з постачання теплової енергії складається:- нарахування за спожиту теплову енергію на підставі показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі (в разі відсутності індивідуального засобу обліку, по показниках будинкового засобу обліку пропорційно до опалювальної площі Споживача); - донарахування до мінімального споживання теплової енергії (в разі проведення нарахування за спожиту теплову енергію на підставі показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі); - постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби; - функціонування системи опалення.

Вартість наданих споживачам послуг з гарячого водопостачання складається: - нарахування за спожиту гарячу воду на підставі показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі (у разі відсутності індивідуального засобу обліку по нормі споживання на кількість проживаючих осіб чи по показниках будинкового засобу обліку відповідно до кількості проживаючих осіб); функціонування системи гарячого водопостачання будинку.

Відповідно до вимог Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (зі змінами), комерційний облік послуги ведеться вузлом комерційного обліку, що забезпечує загальний облік споживання послуги у будівлі з урахуванням показань вузлів розподільного обліку гарячої води споживачів. У разі ненадання у визначений договором строк споживачем(ами) виконавцю показань індивідуального(их) вузла(ів) розподільного обліку гарячої води, виконавцем протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким(ими) споживачем(ами) послуги за попередні 12 місяців. У разі ідсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або ншої особи, що здійснює розподіл обсягів послуги, до відповідного вузла обліку для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку таким(и) споживачем(ами) виконавець зобов`язаний провести перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок з ним(н), а також з усіма споживачами будинку відповідно до Методики розподілу.

Перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягу розподіленої гарячої води окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів.

Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіонбуду від 22.11.2018 № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358), у будівлі/будинку, в якій частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку гарячої води, а частина не оснащена такими вузлами, обсяг споживання гарячої води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за показаннями вузла комерційного обліку (загального обсягу спожитої гарячої води у будівлі/будинку) та між сумарним обсягом спожитої/витраченої гарячої води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях. Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільного обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщеннях без обліку.

Інформація про показання індивідуальних вузлів розподільного обліку, отримана виконавцем від споживача або знята під час контрольного огляду, вноситься до автоматизованої системи розрахунків, яка забезпечує розподіл загальних обсягів споживання теплової енергії між співвласниками будинку (з урахуванням загального обсягу споживання, визначеного за показаннями /будинкового вузла комерційного обліку), згідно вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та території України від 22.11.2018 № 315 (в редакції наказу від 28.12.2021 № 358).

Згідно пункту 2 розділу VI Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, у кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії до мінімального середнього питомого споживання теплової енергії на опалення будівлі.

Показання індивідуальних вузлів розподільного обліку зазначаються у рахунку на оплату наданих послуг, який кожен споживач отримує від виконавця індивідуально.

По особових рахунках споживачів також нараховуються витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (ФГВ). Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315, в кожному розрахунковому періоді визначається обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання. Відповідний обсяг теплової енергії визначається з урахуванням місця приготування гарячої води (у будинку або поза його межами) та наявності циркуляції та визначається як відповідна частка від обсягу теплової енергії використаної на приготування гарячої води: за умови наявності циркуляції - 20 %; при непрацюючій циркуляції - 10 %.

Відповідно, усі споживачі, в тому числі і ті, що тимчасово не користуються послугою з постачання гарячої води або встановили індивідуальні водопідігрівачі, щомісячно здійснюють оплату за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання.

Нарахування плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання здійснюється за тарифом на послугу з постачання теплової енергії, з урахуванням визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу.

За умови наявності будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії використаної для надання послуги з постачання гарячої води, обсяг теплової енергії витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається з урахуванням показань вузла комерційного обліку та фактичного обсягу спожитої гарячої води мешканцями будинку.

Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається в одиницях виміру (Гкал) та розподіляється між усіма споживачами будівлі пропорційно.

Відповідно, усі споживачі, в тому числі і ті, що тимчасово не користуються послугою з постачання гарячої води або встановили індивідуальні водопідігрівачі, щомісячно здійснюють оплату за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання.

Нарахування плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання здійснюється за тарифом на послугу з постачання теплової енергії, з урахуванням визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу.

За умови наявності будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії використаної для надання послуги з постачання гарячої води, обсяг теплової енергії витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається з урахуванням показань вузла комерційного обліку та фактичного обсягу спожитої гарячої води мешканцями будинку.

Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування; внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається в одиницях виміру (Гкал) та розподіляється між усіма споживачами будівлі пропорційно. При цьому при поділі не враховується фактичне споживання гарячої води в одиницях виміру (куб приміщенні споживача.

Основою для розрахунку є Звіти з показаннями приладів будинкового засобу обліку теплової енергії.

Таким чином, показники будинкового засобу обліку теплової енергії та засобів вимірювальної техніки питної води, встановлені перед водопідігрівачами, в опалювальні періоди розподіляються окремо на спожиті послуги по опаленню будинку та на спожиті послуги з гарячого водопостачання, а не в опалювальний період - визначають кількість споживання гарячої води та функціонування системи.

Показники будинкового засобу обліку теплової енергії (опалення) розподіляються між користувачами приміщень пропорційно до площі займаних споживачами приміщень, а показники гарячої води по переданих споживачами будинку показниках індивідульних засобів обліку чи по нормі споживачння на кількість проживаючих осіб.

Як зазначає позивач, відповідачі не відмовлялися від надання позивачем житлово-комунальних послуг та отримували їх, разом з тим своєчасно не вносили плату за користування такими послугами, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з грудня 2015 року в сумі 38 732,74 грн. та постачання гарячої води за період з грудня 2015 року в сумі 45 103,92 грн., що підтверджується долученими позивачем розрахунками заборгованості та бухгалтерськими довідками за вказаний період.

Окрім основної суми боргу позивач також просив стягнути з відповідачів інфляційні втрати в сумі 13 342, 46 грн. та 3 проценти річних у розмірі 3 939,74 грн відповідно до вимог статті 625 ЦК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявлених ТОВ «Євро-Реконструкція» позовних вимог.

Однак, відповідачем ОСОБА_2 , у поданій апеляційній скарзі заявлено клопотання про застосування позовної давності та заначено, що заявити таке клопотання до суду першої інстанції він не мав можливості, оскільки не був обізнаний про розгляд справи, ухвалу суду про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками не отримував.

Стосовно заявленого клопотання, колегія суддів враховує таке.

Як вбачається з ухвали Дарницького районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі від 06.11.2023, розгляд справи проводився судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвала суду була надіслана судом відповідачу у справі поштовим відправленням за зареєстрованим місцем його проживання. Однак лист із процесуальними документами суду, адресату вручено не було (а.с. 31).

Отже, слід дійти висновку, що відповідач ОСОБА_2 , не був обізнаний про розгляд справи за позовом ТОВ «Євро-Реконструкція» про стягнення з нього заборгованості.

Згідно з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Зазначений висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року № 200/11343/14-ц.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1, 5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

У частині 1 статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України).

Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячого водопостачання починючи з грудня 2015 року по 01 вересня 2023 року, а з позовом звернувся до суду лише в жовтні 2023 року. Отже, колегія суддів вважає, що позивачем пропущено позовну давність щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги до жовтня 2020 року.

Однак, колегія суддів, приймає до уваги доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу відповідача.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 був введений карантин (дата набрання чинності 12.03.2020), дія якого неодноразово продовжувалась відповідними постановами КМ України до 30.06.2023.

У постанові Верховного Суду від 07.09.2022 р. у справі №679/1136/21 зазначена наступна правова позиція: «у п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції Закону № 540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину».

У постанові Верховного Суду від 31.05.2022 р. у справі №926/1812/21 зазначена наступна правова позиція: «Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин, який продовжений до 31.08.2021. 5.21. Тобто строки, визначені ст. ст. 257, 258 ЦК України, були продовжені на час карантину, а тому висновки судів попередніх інстанцій, що на момент звернення позивача з цим позовом, строк позовної давності не закінчився, с правильними.

Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Законом України від 15.03.2022 р. №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності, зокрема, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19, який з-поміж іншого передбачає, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються загальні і спеціальні строки позовної давності встановлені, ст. 257-259 ЦК України.

Так, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 3450-1Х від 08.11.2023) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

У зв`язку з військовою агресією проти України указом Президента від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України запроваджено правовий режим воєнного стану з 24.02.2022, дія якого неодноразово продовжувалась відповідними указами Президента України, крайнім з яких є указ Президента України від 23.07.2024 року №469/2024, що затверджено Законом №3891-IX від 23.07.2024, який продовжує дію воєнного стану до 10.11.2024.

Отже, керуючись п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України оскільки карантин почався на території України від 12 березня 2020 року, а воєнний стан - від 24 лютого 2022 року, можна зробити висновок про те, що загальна позовна давність була продовжена 12 березня 2020 року на період дії карантину, та призупинила свій перебіг з 24 лютого 2022 року на період дії воєнного стану.

Таким чином, виходячи з вищевикладених положень закону, на думку колегії суддів пропущеною позовна давність є лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.

Отже, з урахуванням заявленої відповідачем вимоги про застосування судом наслідків спливу позовної давності, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період з 12.03.2017 року по 01.09.2023 заборгованість за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води складає 63 570,50 грн. (за централізоване опалення 28 848,22 грн., + постачання гарячої води 34 722, 28 грн.), інфляційна складова боргу складова боргу складає 12 750,27 грн. (за централізоване опалення 5 390,74 грн., + постачання гарячої води 7 359,53 грн., ), 3 проценти річних складають 3 688, 50 грн. (централізоване опалення 1 568,63 грн. + постачання гарячої води 2 119, 87 грн.).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ «Євро-Реконструкція» обґрунтовано звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, однак у зв`язку із заявленим у апеляційній скарзі ОСОБА_2 клопотанням про застосування позовної давності, не може погодитися із періодом заявленим позивачем у позові, за який вартість таких послуг має бути стягнутою саме з відповідача ОСОБА_2 , та вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачем ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії в сумі 63 570, 50 грн., інфляційну складову боргу в сумі 12 750, 27 грн., 3 проценти річних в сумі 3 688,50 грн. за період з 12.03.2017 року по 01.09.2023.

Заборгованість відповідача ОСОБА_2 за отримані комунальні послуги до 12.03.2017 не підлягає стягненню через пропуск позивачем позовної давності.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на ту обставину, що він в квартирі не проживає і не користується комунальними послугами, оскільки будь-яких доказів тому він не надав, як і не надав доказів того, що він сплачує вартість комунальних послуг за іншою адресою. Відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , про зміну свого місця проживання він позивача до відома не ставив, будь- яких заяв позивачу з цього приводу не подавав.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення ухвалене і в частині відповідача ОСОБА_1 , але він не є представником ОСОБА_1 , який рішення суду не оскаржує і не просить суд застосувати позовну давність і щодо вимог позивача пред`явлених до нього. За таких обставин, рішення суду в частині відповідача ОСОБА_1 не може бути переглянуто судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_2 . А тому, апеляційна скарга ОСОБА_2 в цій частині не підлягає задоволенню. Суд переглядає справу лише в частині рішення ухваленого щодо ОСОБА_2 - апелянта.

Виходячи з вищенаведеного, рішення суду першої інстанції не може вважатись повністю законним та обґрунтованим, і таким, що ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для його скасування та ухвалення нового рішення в цій частині.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача пропорційно до частини задоволених вимог судові витрати понесені позивачем у суді першої інстанції у вигляді сплаченої суми судового збору підлягають стягненню у розмірі 1 061,84 грн. (а.с. 24).

Ураховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 840,47 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення/постачання теплової енергії в сумі 83 836, 66 грн., інфляційної складової боргу в сумі 13 342,46 грн., 3 відсотки річних в сумі 3 939,74 грн. та в частині стягнення судового збору у розмірі 1 342,00 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: невідомо, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20, ) заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення/постачання теплової енергії в сумі 63 570, 50 грн., інфляційну складову заборгованості в сумі 12 750,27 грн., 3 відсотки річних в сумі 3 688,50 грн.

Стянути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 061,84 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 840 грн. 47 коп.

Поновити дію рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 20 березня 2025 року.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

Л. П. Сушко