Провадження №2/752/658/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Олійник К.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Зарицької Ю.Л. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про вселення неповнолітньої дитини в квартиру та встановлення порядку користування квартирою та за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування квартири,-

ВСТАНОВИВ:

10.07.2023 ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про вселення неповнолітньої дитини в квартиру та встановлення порядку користування квартирою.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.07.2001 зареєстрований шлюб між нею та ОСОБА_5 , який був розірваний рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01.12.2022 по справі №761/15788/22.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є онуком ОСОБА_6

27.06.2023, коли неповнолітній ОСОБА_4 був у від`їзді в оздоровчому таборі, відповідачі повідомили її, що викидають зі своєї квартири їх речі, після чого замки в квартирі були змінені.

ОСОБА_4 від народження має зареєстроване у встановленому законом порядку місце постійного проживання в квартирі, яка належить на праві власності відповідачам.

Відповідачі незаконно виселили неповнолітнього ОСОБА_4 , чим порушили його житлові права.

Просила:

вселити неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його зареєстрованого місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 ;

в законних житлових інтересах дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , визначивши ОСОБА_4 займати окрему житлову кімнату;

стягнути з відповідачів на корить позивача судові витрати.

31.07.2023 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

14.09.2023 постановлено ухвалу про залучення до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

12.10.2023 постановлено ухвалу про витребування доказів.

09.11.2023 адвокат Морозов О.В. в інтересах ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.08.2023 відповідачами укладений договір дарування квартири (1/3 частки), за яким батько неповнолітньої дитини подарував частку спірної квартири бабі.

Того ж дня, припинено державну реєстрацію місця проживання дитини за заявою ОСОБА_6 , на підставі оспорюваного договору дарування.

У вищезазначеному договорі дарування ОСОБА_4 стверджує, що договором не будуть порушені права та законні інтереси неповнолітніх дітей, яких дарувальник зобов`язаний утримувати, що не відповідає дійсності.

Виселення неповнолітнього ОСОБА_4 відповідачами без згоди матері та за відсутності судового рішення є незаконним.

Просив:

визнати недійсним договір дарування 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , укладений між дарувальником ОСОБА_5 та обдарованою ОСОБА_6 , від 24.08.2023, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. за реєстровим № 2342;

відновити реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі АДРЕСА_1 з часу її припинення;

стягнути з відповідачів на корить позивача судові витрати.

23.11.2023 постановлено ухвалу про об`єднання в одне провадження цивільної справи №752/23502/23 за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування квартири та цивільної справи №752/14118/23 за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про вселення неповнолітньої дитини в квартиру та встановлення порядку користування квартирою.

Присвоєно об`єднаній справі єдиний номер 752/14118/23.

22.02.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в частині вимог про визнання недійсним договору дарування квартири, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу.

10.07.2024 постановою Київського апеляційного суду відмовлено у прийнятті до розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - Зарицької Ю.Л. на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23.11.2023 та повернуто її скаржнику.

24.12.2024 постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про вселення неповнолітньої дитини в квартиру та встановлення порядку користування квартирою.

14.03.2025 постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідачів Зарицької Ю.Л. про відвід секретаря судового засідання.

22.09.2023 представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Зарицька Ю.Л. подала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки останній не є співвласником житлового приміщення.

22.09.2023 представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Зарицька Ю.Л. подала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що ОСОБА_6 є одноособовим власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Неповнолітній ОСОБА_4 не є співвласником спірної квартири, не є членом сім`ї ОСОБА_6 , а тому у нього відсутнє право користування спірним приміщенням без її згоди.

03.10.2023 представник позивача адвокат Морозов О.В. подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання в квартирі, яка належала, на час примусового виселення дитини із житла та на час звернення до суду, відповідачам. З наданого до відзиву Витягу з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що після початку судового розгляду даної справи, батько дитини вчинив відчуження своєї частки квартири на користь баби дитини за договором дарування. Таким чином, відповідачі продовжують порушення житлових прав неповнолітнього ОСОБА_4 . Договір дарування частки квартири, в якій зареєстроване місце проживання дитини, вчинений батьком дитини на користь баби дитини прямо порушує чинне законодавство України.

Не відповідають законодавству України доводи адвоката відповідачів у відзиві про те, що онук не є членом сім`ї баби дитини, адже особисті немайнові та майнові відносини між бабою та онуком регулює Сімейний Кодекс України.

Договір відчуження житла, в якому має житлові права дитина, вчинений без згоди обох батьків дитини та органів опіки та піклування є незаконним.

28.09.2023 Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надало до суду пояснення, в яких зазначила, що працівниками Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації 15.09.2023 було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 . У вказаній квартирі проживають ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Квартира складається з 2-х кімнат, одна з яких прохідна. Дитина проживає в одній кімнаті з матір`ю. У квартирі наявні всі комунальні зручності. Зі слів Нікіти, у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , він проживає з початку липня 2023 року. До того часу він проживав за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , проте після повернення з відпочинку не зміг потрапити до квартири, де раніше проживав.

13.11.2023 Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надало до суду пояснення, в яких зазначила, що орган опіки та піклування не надавав дозволу на відчудження квартири за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 свідомо вчинив дії, що спрямовані на унеможливлення користування житлом свого сина ОСОБА_4 , чим поршуим житлові права дитини.

25.02.2025 до суду надійшла заява неповнолітнього ОСОБА_4 , який підтримав заявлені в його інтересах позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача адвокат Морозов О.В. підтримав обидва позови, підтримав доводи позовних вимог та просив їх задовольнити.

Представник відповідачів адвокат Зарицька Ю.Л. заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Інші учасники справи до суду не з`явились.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

01.12.2022 рішенням Шевченківського районного суду міста Києва по справі №761/15788/22 розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , укладений 14.07.2001.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.10.2011 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.07.2023 №337874366 квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_6 (розміри часток 1/3 та 1/3) та ОСОБА_5 (розмір частки 1/3).

04.07.2023 ОСОБА_9 звернулася до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві з заявою, в якій зазначила, що вона є бабою неповнолітнього ОСОБА_4 , та 04.07.2023 була присутньою під час спроби виселення ОСОБА_4 за адресою його місця проживання та місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Також було зафіксовано зміну вхідних замків до квартири та неможливості проникнення в неї та користування нею.

24.08.2023 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір дарування 1/3 частки квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. за реєстровим №2342, відповідно до якого ОСОБА_5 передав в дар ОСОБА_6 , а ОСОБА_6 безоплатно прийняла в дар належну ОСОБА_5 на праві приватної власності 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4 вищезазначеного договору дарування дарувальник стверджує, що на момент укладання цього договору квартири не перебуває під арештом чи забороною, щодо неї не ведуться судові спори, вона не заставлена, під податковою заставою не перебуває, відносно неї не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, як місцезнаходження юридичної особи вона не використовується, треті особи не мають прав на частину квартири, внаслідок відчуження частини квартири не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, у тому числі неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, яких дарувальник зобов`язаний утримувати за законом чи договором.

Відповідно до п. 11 вищезазначеного договору дарування відсутність прав неповнолітніх та/або малолітніх осіб на користування квартирою, частина якої відчужується, підтверджується особистою заявою дарувальника.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 24.08.2023 №344029147 квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва станом на 25.09.2023 за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована одна особа.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 15.09.2023 неповнолітній ОСОБА_4 з липня 2023 року проживає за адресою: АДРЕСА_3 . У квартирі створені належні умови для проживання та особистого розвитку ОСОБА_4 .

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.4, 5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке снувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтю 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним.

На вимогу заінтересованої особи такий правочин може бути визнаний судом дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає інтересам фізичної особи, над якою встановлено опіку або піклування.

За приписами ст.71 ЦК України опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування:

1) відмовитися від прав на майно підопічного, у тому числі речових прав на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації;

2) видавати письмові зобов`язання від імені підопічного;

3) вчиняти правочини щодо:

об`єкта житлової нерухомості та/або земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, власником або користувачем яких є підопічний;

відчуження (у тому числі шляхом міни або внесення (передачі) до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу), поділу, виділу нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, іншого цінного майна, зокрема транспортних засобів, власником якого є підопічний.

Піклувальник має право дати згоду на вчинення правочинів, передбачених частиною першою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 .

У власності відповідача ОСОБА_5 перебувала 1/3 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Неповнолітній син відповідача мав право користування спірною квартирою нарівні з батьком ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що у спірній квартирі були змінені замки на вхідних дверях, через що неповнолітній ОСОБА_4 не зміг потрапити до житла.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 під час розгляду цієї справи відчужив належну йому частку спірної квартири ОСОБА_6 , уклавши з нею 24.08.2023 договір дарування частки квартири.

Оспорюваний договір був укладений без дозволу органу опіки та піклування, що підтверджується матеріалами нотаріальної справи та є порушенням приписів ст. 224 ЦК України.

Дії ОСОБА_5 щодо відчуження належної йому частки квартири свідчать про ігнорування інтересів своєї дитини та призвели до порушення його житлових прав, оскільки неповнолітній втратив право користуватися приміщенням нарівні з батьком.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, про можливість визнати недійсним оспорюваний договір та вселити неповнолітнього у спірну квартиру.

При цьому суд враховує позицію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підтримав заявлені в його інтересах позовні вимоги.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо встановлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , визначивши йому займати окрему житлову кімнату, виходячи з наступного.

З технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що квартира є дворівневою та має три житлові кімнати різної площі, а також місця загального користування.

Стороною позивача суду не надано доказів щодо кількості осіб, які проживають в квартирі, щоб визначити коло відповідачів, які мають відповідати за вимогами про визначення порядку користування квартирою.

Також суд, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, не може самостійно визначати, яку кімнату виділити у користування неповнолітньому, оскільки у позовних вимогах цю вимогу не заявлено та не зазначено, які кімнати віділити в користування іншим особам, що проживають в квартирі, а які приміщення залишити в загальному користуванні усіх осіб.

Також не підлягає задоволенню вимога про відновлення реєстрації місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі АДРЕСА_1 з часу її припинення.

Відповідно до п. 14, 15 порядку, визначеного постановою КМУ «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» від 7 лютого 2022 р. № 265, дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання батьків або інших законних представників чи одного з них без їх згоди.

Дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж задеклароване/зареєстроване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них. У разі декларування місця проживання у гуртожитку на період здобуття освіти така згода не надається.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 14-річного віку, то він буде самостійно вирішувати питання щодо декларування місця свого проживання за зареєстрованим місцем проживання батька або матері без їх згоди.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів, окремо з кожного, на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 805,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 158, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , укладений між дарувальником ОСОБА_5 та обдарованою ОСОБА_6 , від 24.08.2023, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. за реєстровим №2342.

Вселити неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартиру АДРЕСА_1 .

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , окремо з кожного, судові витрати в розмірі 805 (вісімсот п`ять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 19.03.2025.

Позивач: ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, місцезнаходження: м. Київ, б-р Т. Шевченка, буд. 26/4, .

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 58, .

Рішення складене 19.03.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова