Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2025 Справа №607/23257/24 Провадження №2/607/843/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Великобірківської селищної територіальної громади, треті особи Тернопільська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Великобірківської селищної територіальної громади, треті особи Тернопільська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,0952 га, кадастровий номер :02:001:2478 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивачки ОСОБА_3 . Після смерті сина ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на частку земельної ділянки площею 0.0952 га. (кадастровий номер:

:02:001:2478) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 .

Разом з тим, вказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності

сину ОСОБА_2 та покійному сину ОСОБА_3 .

Спадщину після смерті сина ОСОБА_3 прийняла лише ОСОБА_1 на підставі заяви від 27.03.2023 р., інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_3 не зверталися. Отже, з огляду на зазначене, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звернувшись до Тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належну покійному сину частку земельної ділянки площею 0.0952 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , позивачці ОСОБА_1 як спадкоємцю першої черги, було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із перебування вказаної земельної ділянки в спільній сумісній власності її сина

ОСОБА_2 та покійного сина ОСОБА_3 та відсутності розподілу часток на вказану земельну ділянку між співвласниками.

Таким чином, враховуючи, що зазначена земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з огляду на факт відсутності домовленості між співвласниками чи рішення суду про виділ або поділ спільної земельної ділянки, враховуючи вимоги законодавства, їх частки у праві спільної власності є рівними, тобто по 1/2 частці земельної ділянки.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити.

Представник відповідача Великобірківської селищної територіальної громади в судове засідання не з`явився, однак був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Щодо задоволення позову не заперечив.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданим виконавчим комітетом

Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 64.

Згідно довідки №239 від 20.03.2023 виданої виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради, на день смерті ОСОБА_3 за адресою по АДРЕСА_1 , з ним перебували на реєстраційному обліку: мати ОСОБА_1 , брат ОСОБА_2 , сестра ОСОБА_4 .

Після смерті сина ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на частку земельної ділянки площею 0,0952 га, кадастровий номер:

:02:001:2478, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №123736646 від 14.05.2018 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №HB-023 від 03.04.2023р.

Разом з тим, вказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.03.2023 позивач звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою №249 про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_3 , інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не зверталися.

Звернувшись до Тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належну ОСОБА_3 частку земельної ділянки площею 0,0952 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 як спадкоємцю першої черги, було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із перебування вказаної земельної ділянки в спільній сумісній власності її сина

ОСОБА_2 та покійного сина ОСОБА_3 , а також відсутності розподілу часток на вказану земельну ділянку між співвласниками.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.2 ст.1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У частині 1 статті 355 ЦК України наведено загальне визначення поняття права спільної власності, яке стосується тих випадків, коли майно належить на праві власності не одній, а кільком особам (суб`єктам права власності) одночасно. У такому разі між вказаними суб`єктами виникає спільна власність. Право спільної власності це право двох чи більше осіб на один об`єкт (на одну річ або сукупність речей).

Із аналізу змісту ч. 1 ст. 368 ЦК України, випливає, що спільною сумісною власністю є та спільна власність двох чи більше осіб, у якій завідомо не визначені частки кожної з них.

Головною ознакою сумісної власності як різновиду права спільної власності є факт відсутності існування в об`єкті власності ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпорядитися нею.

Як спільна часткова, так і спільна сумісна власність можуть виникати або на підставі прямої вказівки закону, або на підставі правочину. Законодавством в окремих випадках надається право особам на власний розсуд визначати для спільного майна режим часткової або сумісної власності.

Окремою нормою ч. 2 ст. 369 ЦК України, законодавець визначає порядок розпорядження сумісним майном. Воно має здійснюватися лише за згодою всіх співвласників, яка може бути виражена у будь-якій формі, встановленій ЦК для правочинів. Однак у випадках вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який вимагає нотаріального посвідчення та (або) державної реєстрації, згода всіх співвласників на його вчинення має бути висловлена письмово й нотаріально посвідчена в порядку, встановленому законодавством.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ст. 372 ЦК України).

Оскільки, між померлим та іншим співвласником зазначеної вище земельної ділянки, що належить їм на праві спільної сумісної власності, не здійснювався поділ, будь якій формі, передбаченій чинним законодавством, то при визначені ідеальних часток кожного із співвласників необхідно виходити із засад рівності. Тобто, всім співвласникам земельної ділянки загальною площею, 0,0952 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , належить (належало) по 1/2 частці даної земельної ділянки.

Нормами ст.1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Отже, до складу спадщини за законом після померлого ОСОБА_3 , входило право власності на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки загальною площею 0,0952 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

На допустимості обраного позивачами способу захисту цивільного права наголошує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі у п.3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном визначення часток законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, а тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки земельної ділянки загальною площею 0,0952 га, кадастровий номер :02:001:2478 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, ст. 328, 355, 357, 368, 369, 370, 372, 1216, 1217, 1261, 1268 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки земельної ділянки загальною площею 0,0952 га, кадастровий номер :02:001:2478 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання:

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Великобірківська селищна територіальна громада, адреса місця

знаходження: вул. Грушевського, 53, с-ще Великі Бірки, Тернопільський район Тернопільська область, .

Третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, адреса місця

знаходження: вул. Котляревського, 27, м. Тернопіль, .

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич