Справа № 361/8482/23
Провадження № 2/361/1564/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства Українська будівельна компанія, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору відступлення права вимоги, додаткової угоди до договору недійсними, стягнення сплачених грошових коштів, витрат на професійну правничу допомогу,

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2023 року до суду звернулась представник позивача із вказаним позовом до відповідача в якому просила суд:

-визнати договір про відступлення права вимоги від 08 червня 2021 року укладеного між ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) - недійсним.

-визнати додаткову угоду № 1 до договору № БО-21-231 від 19 лютого 2021 року укладену між ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) та закритим акціонерним товариством ?Українська будівельна компанія? в особі генерального директора Мороза Олега Володимировича - недійсним.

-стягнути з Закритого акціонерного товариства ?Українська будівельна компанія? (ЄДРПОУ 23728595) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) сплачені грошові кошти в сумі 284 900,00 грн.;

-стягнути з Закритого акціонерного товариства ?Українська будівельна компанія? (ЄДРПОУ 23728595) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) сплачені грошові кошти в сумі 284 900,00 грн.;

-стягнути з Закритого акціонерного товариства ?Українська будівельна компанія? (ЄДРПОУ 23728595) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 85 470,00 грн. як відповідальність за порушення законодавства про захист прав споживачів.

-стягнути з Закритого акціонерного товариства ?Українська будівельна компанія? (ЄДРПОУ 23728595) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн.

Свій позов обґрунтовувала тим, що ОСОБА_3 , (громадянин Нідерландів) перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 (громадянкою України). Він вирішив придбати квартиру в новобудові для їх родини у Товаристві ?Українська будівельна компанія? за адресою: АДРЕСА_1 , що поряд з помешканням батьків дружини.

На початку лютого місяця 2021 року позивач звернувся в офіс забудовника вищезазначеного житлового комплексу з намірами придбати квартиру. При спілкуванні з забудовником йому допомагала ОСОБА_4 , яка по мірі можливості переклала йому умови щодо придбання майнових прав на квартиру. Відповідач не запросив професійного перекладача для обговорення умов договору. Керуючись власним досвідом він обрав однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 40,7 кв.м, житловою площею 26 кв.м. Зазначену квартиру було вирішено оформити на ОСОБА_5 , тому що він оплачує всі витрати, але станом на 18.02.2021 року він як громадянин Нідерландів не отримав реєстраційний номер облікової картки платника податків в Україні, що є обов`язковим на дотримання п. 63.1 ст. 63 розділу II Податкового кодексу України, тому Договір купівлі-продажу майнових прав № БО-21-231 від 19 лютого 2021 року укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ ?Українська будівельна компанія?.

Для оплати даного договору він передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 10000 дол. США, щоб оплатити вартість 1/4 частини майнових прав на вищезазначену квартиру, що підтверджується розпискою.

На виконання умов Договору 22 лютого 2021 року ОСОБА_4 сплатила на реквізити відповідача отримані від позивача грошові кошти у сумі 284900, 00 грн., що складає 50% загальної плати за Договором.

07 червня 2021 року ОСОБА_3 , отримав реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_3 і тепер мав можливість оформити квартиру на себе.

08 червня 2021 року позивач та ОСОБА_4 звернулися до відповідача з пропозицією переоформити на позивача договір купівлі-продажу майнових прав на вищезазначену квартиру. Відповідач запропонував оформити договір відступлення права вимоги та укласти додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав від 19.02.2021 року.

В цей же день було укладено Договір про відступлення права вимоги за яким ОСОБА_4 як первісний покупець відступила належне їй право вимоги 1/2 частки майнового права на квартиру згідно з Договором № БО-21-231 купівлі-продажу майнових прав від 19.02.2021 року ОСОБА_3 . Запропоновані йому документи були складені українською мовою без обов`язкового перекладу на англійську мову, як зрозумілу для позивача.

18 червня 2021 року відповідач своїм листом № 241-2021 повідомив, що згідно п.2.6 Договору надає свою згоду на відступлення 1/2 частки майнового права на квартиру від ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та на оформлення у власність квартири в новозбудованому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Він зрозумів текст листа тільки зі слів ОСОБА_4 , бо лист був без перекладу на англійську мову.

На виконання умов укладеного договору ОСОБА_3 сплатив обумовлену суму на рахунок відповідача за відступлення права вимоги 1/2 частини майнових прав на вищезазначену квартиру в загальній сумі 284900,00 грн., що складається з чотирьох платежів (від 09.06.21 р. - 96 000,00 грн., від 10.06.21 р. - 115900,00 грн., від 16.06.21 р. - 58 000,00 грн. та від 07.07.21 р. - 15000,00 грн.).

25 травня 2023 року позивач, як співвласник квартири (на його думку), отримав від відповідача довідку б/н , про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 сплатили 100 % вартості майнових прав на квартиру на 21-поверсі загальною площею 40,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до умов Договору № БО-21-231 купівлі-продажу майнових прав від 19 лютого 2021 року та Додаткової угоди № 1 до Договору від 08 червня 2021 року у розмірі 569800,00 грн., включаючи ПДВ. Він зрозумів текст довідки тільки зі слів ОСОБА_4 , бо отримана ним довідка була без перекладу на англійську мову.

25 травня 2023 року ОСОБА_3 , як співвласник квартири отримав від відповідача Акт прийому-передачі майнових прав згідно Договору БО-2-231 купівлі - продажу майнових прав від 19 лютого 2021 року на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Позивач зрозумів текст акту тільки зі слів ОСОБА_4 , бо знову отриманий ним документ був без перекладу на англійську мову.

При цьому вказані документи (довідку про фактичну виплату коштів за Договором та акт прийому - передачі майнових прав) представник відповідача передала йому особисто, без особистого підпису та повідомлення ОСОБА_4 , як іншого співвласника майнових прав на квартиру та без відповідного доручення.

Позивач отримавши документи від відповідача про виконання умов Договору у нього виникли сумніви щодо дійсності даних документів, тому що він виконав свої зобов`язання за Договором, відповідач надав йому документ (Акт прийому-передачі майнових прав) що також виконав умови Договору, але документи на квартиру він не отримав. Враховуючи, що всі документи надані йому відповідачем складені на українській мові, яка є незрозумілою для нього, а переклад документів англійською мовою відсутній, тому він звернувся до юридичної компанії ?ЮристСервісПлюс? за правовою допомогою у вирішенні проблемного питання щодо умов договору та його виконання. Отримавши юридичну консультацію та переклад договорів та інших отриманих ним документів на рідну йому англійську мову він зрозумів, що до нього, як громадянина Нідерландів застосована нечесна підприємницька практика з боку відповідача, що вводить його в оману, а саме: відсутність зрозумілої для нього необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про умови придбання майнових прав на квартиру в Україні, що вплинуло на його волевиявлення, спонукало його довіритися відповідачу і дати згоду на здійснення вищезазначених правочинів, на які в іншому випадку він не погодився б, якщо б отримав текст договорів зрозумілою для нього англійською мовою.

З метою досудового врегулювання спору 10 червня 2023 року він разом із ОСОБА_4 направили лист - претензію до відповідача з повідомленням про застосування до них нечесної підприємницької практики, що ввела їх в оману і запропонували вирішити вищезазначену проблему шляхом повернення відповідачем сплачених коштів.

28 червня 2023 року відповідач отримав лист претензію від позивача і третьої особи, але жодним чином на неї не відреагував, тому позивач вважає, що він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав і законних інтересів.

Предметом даного позову є застосування відповідачем нечесної підприємницької практики, як при укладанні Договору відступлення права вимоги , додаткової угоди № 1 до Договору № БО-21-231 купівлі-продажу майнових прав на квартиру так і при укладанні Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру - це використання виключно української мови при оформленні договорів, стороною яких є нерезидент України (громадянин Нідерландів) і який не розуміє зміст і предмет запропонованих документів. Відповідач свідомо не дотримався вимог законодавства щодо оформлення Договорів двома мовами, якщо сторона договору є нерезидентом України, що ввело позивача в оману. Якщо б він отримав запропонований договір на англійській мові, яка йому зрозуміла, то він би розібрався, що даний договір містить несправедливі умови для нього, як покупця де жодним чином не захищенні його права, тому може з упевненістю стверджувати, що він не уклав би цей договір і не ризикував би своїми коштами. Не дотримання відповідачем його прав як покупця - нерезидента України свідчить про нечесну підприємницьку практику з його боку , що заборонено у відповідності до норм ст.19 Закону України ?Про захист прав споживачів?, де зазначено, що нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Що є важливим в даних правовідносинах, то дотримання норми ст. 15 Закону України ?Про захист прав споживачів? зазначено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законодавством про мови.

Нечесна підприємницька практика відповідача призвела до введення в оману позивача, а саме:

- запропонований відповідачем порядок оформлення на ім`я позивача вказаної квартири шляхом укладання Договору відступлення права вимоги від 08.06.2021 року між ОСОБА_4 та позивачем свідчить про шахрайські дії з боку відповідача, тому що за Договором купівлі-продажу майнових прав ОСОБА_4 мала майнове право тільки на 50% квартири, тому відступити позивачу інші 50% майнових прав не мала на це правових підстав. Звертає увагу суду на те, що відсутність перекладу запропонованого до укладання Договору відступлення права вимоги та додаткової угоди на англійську мову порушила його права, як споживача на доступ до достовірної і повної інформації про продукцію.

- додаткова угода № 1 до Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру містить не достовірну інформацію, а саме: коректні реквізити відповідача для оплати за Договором, тому він вносив оплату за додатковою угодою№ 1 на реквізити, що вказані в самому Договорі.

- виданий відповідачем Акт прийому-передачі майнових прав та ще без підпису однієї зі сторін ввело його в оману, тому що відповідно до п. 2.1. Розділу 2 Договору встановлено порядок виконання договору. Права і обов`язки сторін, тобто протягом 5-ти днів з дати оплати покупцем остаточної ціни продажу майнових прав покупець зобов`язаний оглянути та прийняти квартиру, технічний паспорт на квартиру і ключи від квартири (якщо вони не були отримані покупцем раніше) на підтвердження чого підписати з покупцем акт прийому-передачі квартири, для чого покупець зобов`язаний прибути в офіс продавця. Даний пункт договору ввів позивача в оману, тому що факт внесення основної суми ціни продажу майнових прав не є підставою для отримання документів на квартиру та відповідного реєстрування прав власності на житло. Тому що Акт приймання-передавання квартири - це документ, який підписують забудовник і інвестор, коли житло уже готове. Будівельна компанія передає помешкання, а вкладник його приймає і підтверджує, що житло зведено так, як домовлено, і його все у ньому влаштовує.

Таким чином відповідач скориставшись, що ОСОБА_3 , не знає держаної мови, ввів його в оману та видав йому акт прийому - передачі майнового права, що не передбачено умовами самого Договору та в розумінні цивільного права взагалі немає юридичної сили та правових наслідків, але відповідач видав цей Акт з метою щоб у нього склалося враження дотримання сторонами умов Договору.

Такі свідомі дії відповідача по відношенню до позивача, як споживача послуг підтверджують факт нечесної підприємницької практики, що є підставами для визнання додаткової угоди № 1 до Договору, Договору відступлення права вимоги та Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру недійсними з наступних правових підстав:

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

05 жовтня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. позовну заяву було залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

24 жовтня 2023 року недоліки позовної заяви було усунуто та подано уточнену позовну заяву, в якій позивач просив суд:

-визнати договір купівлі - продажу майнових прав № БО-21-231 від 19 лютого 2021 року укладений між ОСОБА_4 (1ПН ) та закритим акціонерним товариством ?Українська будівельна компанія? в особі генерального директора Мороза Олега Володимировича - недійсним.

-визнати договір про відступлення права вимоги від 08 червня 2021 року укладеного між ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) - недійсним.

-визнати додаткову угоду № 1 до договору № БО-21-231 від 19 лютого 2021 року укладену між ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) та закритим акціонерним товариством ?Українська будівельна компанія? в особі генерального директора Мороза Олега Володимировича - недійсним.

-стягнути з Закритого акціонерного товариства ?Українська будівельна компанія? (ЄДРПОУ 23728595) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) сплачені грошові кошти в сумі 284 900,00 грн.;

-стягнути з Закритого акціонерного товариства ?Українська будівельна компанія? (ЄДРПОУ 23728595) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) сплачені грошові кошти в сумі 284 900,00 грн.;

-стягнути з Закритого акціонерного товариства ?Українська будівельна компанія? (ЄДРПОУ 23728595) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 85 470,00 грн. як відповідальність за порушення законодавства про захист прав споживачів.

-стягнути з Закритого акціонерного товариства ?Українська будівельна компанія? (ЄДРПОУ 23728595) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн.

03 листопада 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 01 лютого 2024 року.

18 червня 2024 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити, пояснення надала аналогічно викладенимв змісті позовної заяви.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив відмовити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не зявилась про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, встановив обставини справи та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 18 лютого 2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , (громадянин Нідерландів) укладений договір позики, що підтверджується письмовою розпискою, згідно якої о 18-00 год. ОСОБА_4 18 лютого 2021 року отримала грошові кошти в сумі 10000,00 доларів США, що в еквіваленті складає 284900,00 грн. для оплати 50% майнових прав за договором купівлі-продажу №БО-21-231 для придбання у власність квартири АДРЕСА_3 . Ці кошти вона отримала від ОСОБА_3 , громадянин Нідерландів, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позика є безвідсотковою. ОСОБА_4 зобов`язувалась повернути борг шляхом передачі права власності квартири АДРЕСА_3 .

19 лютого 2021 року було укладено між ОСОБА_4 та ЗАТ ?Українська будівельна компанія? договір купівлі-продажу майнових прав № БО-21-231.

Згідно п. 1.2 договору купівлі-продажу, під майновими правами сторони розуміють право набуття у власність квартири АДРЕСА_4 загальною проектною площею 40,7 кв.м, що складається з 1 кімнати і знаходиться на 21 поверсі будинку, яке належить продавцю на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування затвердженого рішенням Броварської міської ради Київської області від 25.12.2014 року №1373-50-06, договору про реалізацію проекту будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 від 05.02.2016 року, дозволу на виконання будівельних робіт від 28.07.2017 №ІУ 80.

08 червня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладений договір відступлення права вимоги, діючи добровільно і розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору, попередньо ознайомлені з нормами чинного законодавства України, що регулюють цей правочин, зокрема, з умовами визначення правочину недійсним.

Згідно п. 1 даного договору, первісний покупець відступила належне їй право вимоги 1/2 частки майнового права на квартиру згідно з Договором № БО-21-231 купівлі-продажу майнових прав від 19.02.2021 року укладеному між первісним покупцем за цим договором та ЗАТ ?Українська будівельна компанія?, а покупець частки приймає право вимоги частки майнового права на квартиру, належне первісному покупцю за договором купівлі-продажу майнових прав, майнового права на отримання у власність квартири АДРЕСА_5 .

08 червня 2021 року між ЗАТ ?Українська будівельна компанія?, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було підписано додаткову угоду № 1 до договору №БО-21-231 купівлі-продажу майнових прав від 19 лютого 2021 року, де ОСОБА_3 зазначений як покупець частки майнового права на квартиру за договором №БО-21-231 купівлі-продажу майнових прав від 19 лютого 2021 року.

18 червня 2021 року відповідач своїм листом № 241-2021 повідомив, що згідно п.2.6 Договору надає свою згоду на відступлення 1/2 частки майнового права на квартиру від ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та на оформлення у власність квартири в новозбудованому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Як вбачається із квитанції АТ КБ Приватбанк від 22.02.2021 року ОСОБА_4 перерахувала в порядку виконання договору купівлі-продажу майнових прав № БО-21-231 від 19.02.2021 року в розмірі 284900 грн. 00 коп. на рахунок ЗАТ Українська Будівельна компанія; згідно платіжної інструкції від 09.06.2021 року ОСОБА_4 перерахувала 96000 грн. як оплату в порядку виконання договору купівлі-продажу майнових прав № БО-21-231 від 19.02.2021 року та Додаткової угоди № 1 від 08.06.2021 року, у призначенні платежу вказала платником ОСОБА_3 ; згідно платіжної інструкції від 10.06.2021 року ОСОБА_3 перерахував 115900 грн. 00 коп., як оплату в порядку виконання договору купівлі-продажу майнових прав № БО-21-231 від 19.02.2021 року; згідно платіжної інструкції від 16.06.2021 року ОСОБА_4 перерахувала 58000 грн. як оплату в порядку виконання договору купівлі-продажу майнових прав № БО-21-231 від 19.02.2021 року та Додаткової угоди № 1 від 08.06.2021 року, у призначенні платежу вказала платником ОСОБА_3 ; згідно платіжної інструкції від 07.07.2021 року ОСОБА_3 перерахував 15000 грн. 00 коп., як оплату в порядку виконання договору купівлі-продажу майнових прав № БО-21-231 від 19.02.2021 року.

25 травня 2023 року згідно до довідки ЗАТ ?Українська будівельна компанія? б/н , про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 сплатили 100% вартості майнових прав на квартиру АДРЕСА_6 , відповідно до умов Договору № БО-21-231 купівлі-продажу майнових прав від 19 лютого 2021 року та Додаткової угоди № 1 до Договору від 08 червня 2021 року у розмірі 569800,00 грн., включаючи ПДВ.

25 травня 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як співвласник квартири отримав від відповідача Акт прийому-передачі майнових прав згідно Договору БО-2-231 купівлі - продажу майнових прав від 19 лютого 2021 року на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

10 червня 2023 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 направили відпвідачу лист - претензію у якому посилались на вищезазначені обставини та укладені договора, а також зазначили, що 25 травня 2023 року було підписано Акт прийому -передачі майнового права згідно Договору № БО-21-231 купівлі -продажу майнових прав від 19 лютого 2021 року. Підписаний акт не має юридичної сили, тому що житловий будинок АДРЕСА_1 не побудований і відповідно не введений в експлуатацію. Враховуючи вищенаведене вважали, що ЗАТ Українська будівельна компанія використовує нечесну підприємницьку практику, що вводить споживача в оману і відповідно обмежує їх (покупців) в реалізації своїх прав та законних інтересів, тому вони зазначили, що відмовляються від цього Договору разом з додатковою угодою № 1 в одностороньому порядку і просять повернути сплачені кошти в загальному розмірі 569800,00 грн.(п`ятсот шістдесят дев`ять тисяч вісімсот грн.) шляхом перерахування на зазначені ними реквізитами.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст.203, ч. 1 ст.215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Згідно зст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно дост. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 3 ст. 203 ЦК України визначає загальні вимоги до волевиявлення учасника правочину, яке повинне відповідати внутрішній волі та бути вільним від факторів, що викривляють уявлення особи про зміст правочину при формуванні її волевиявлення чи створюють хибне бачення існування та змісту волевиявлення. Підстави недійсності правочинів, коли внутрішня воля особи не відповідає правовим наслідкам укладеного правочину, визначено у ст.ст. 229-233 ЦК України.

Згідно зі ст.ст.215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідно ч.1 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

ВС підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Суд звертає увагу на позовні вимоги із якими звернувся позивач до відповідача ОСОБА_4 та Закритого акціонерного товариства Українська будівельна компанія щодо визнання недійсними договору купівлі - продажу майнових прав № БО-21-231 від 19 лютого 2021 року.

В даному разі позивач ОСОБА_3 не був стороною укладеного договору, в судовому засіданні не доведено належними, достатніми та допустимими доказами порушення прав позивача внаслідок укладення вказаного договору, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Позивач зазначив у позові про те, що відповідач скориставшись тим, що позивач не знає державної мови, ввів його в оману та видав акт прийому - передачі майнового права, що не передбачено умовами самого Договору та в розумінні цивільного права взагалі немає юридичної сили та правових наслідків, але відповідач видав цей Акт з метою щоб у позивача склалося враження дотримання сторонами умов Договору.

Позивач зазначив, що такі свідомі дії відповідача по відношенню до нього, як споживача послуг підтверджують факт нечесної підприємницької практики, що є підставами для визнання додаткової угоди № 1 до Договору, Договору відступлення права вимоги та Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру недійсними.

Зазначив, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до положень ч. 1. п. 7 ч. 3. ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Законом закріплена можливість визнання недійсними правочинів, вчинених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їх коштів з метою здійснення діяльності пірамідальної схеми. Правочини, вчинені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Частиною 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України).

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

У постанові Верховного Суду України від 29 квітня 2014 року у справі № 3-11гс14 зроблено висновок, що обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Із матеріалів справи вбачається, що надана копія Акту від 25.05.2023 року приймому- передачі майнових прав згідно Договору № БО-21-231 купівлі продажу майнових прав від 19 лютого 2021 року не підписаний покупцем ОСОБА_4 .

Так в даному акті зазначено, про те, п. 1 продавець передав, а покупець прийняв майнове право на отримання у власність новозбудованої квартири відповідно до Договору №БО-21-231 купівлі продажу майнових прав від 19 лютого 2021 року, п. 2 цей Акт, не змінює і не припиняє обовязків сторін по Договору № БО-21-231 купівлі продажу майнових прав від 19 лютого 2021 року.

Таким чином, оскільки вказаний акт не підписаний покупцем ОСОБА_4 відсутні підстави вважати, що покупцю передане майно право на квартиру, яка є предметом договору БО-21-231 купівлі продажу майнових прав від 19 лютого 2021 року.

Щодо укладеної додаткової угоди № 1 до договору № БО-21-231 від 19 лютого 2021 року укладену між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та закритим акціонерним товариством Українська будівельна компанія, слід зазначити, що як вбачаєтся із її змісту, а також дій позивача та відповідачів, не встановлено як до змсіту правочину будь яких дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Щодо мови складання договорів слід зазначити, що при їх укладенні та підписанні, позивач діяв добровільно, без будь якого примусу, мав змогу та час ознайомитись зі змістом договорів (його проектом), самостійно не скористався правом на переклад такого договору на зрозумілу йому мову для належного ознайомлення, а тому відстутні також підстави вважати, що відповідач ввів в оману позивача з метою укладення додаткової угоди № 1 до договору №БО-21-231 від 19 лютого 2021 року.

Таки чином, під час розгляду справи, позивач не довів належними, достатніми, достовірним доказами обставини зазначені ним у змісті позовної заяви, а тому з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за заявленими ним вимогами.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, осільки суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову, судові витрати стягненнюіз відпвідачів на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 76-83, 264, 265, 268 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства Українська будівельна компанія, третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсними договору купівлі - продажу майнових прав № БО-21-231 від 19 лютого 2021 року укладений між ОСОБА_4 та закритим акціонерним товариством Українська будівельна компанія, договору про відступлення права вимоги від 08 червня 2021 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , додаткової угоди № 1 до договору № БО-21-231 від 19 лютого 2021 року укладену між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та закритим акціонерним товариством Українська будівельна компанія, а також стягненні з Закритого акціонерного товариства Українська будівельна компанія на користь ОСОБА_3 сплачених грошових коштів в сумі 284900,00 грн., стягненні із Закритого акціонерного товариства Українська будівельна компанія на користь ОСОБА_4 сплачених грошових коштів в сумі 284900,00 грн.(двісті вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот грн. 00 коп.); стягненні з Закритого акціонерного товариства Українська будівельна компанія на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 85470,00 грн., а також стягненні з Закритого акціонерного товариства Українська будівельна компанія на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.