У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2025

м. Лозова Харківської області

Суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області

Харабадзе К.Ш.,

Справа № 629/1795/25

Номер провадження 4-с/629/1/25

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області

розглянувши матеріали скарги на дії державного виконавця та на рішення, ухвалені державним виконавцем під час здійснення відповідного виконавчого провадження

у с т а н о в и в:

До суду надійшла вказана вище скарга.

Дослідивши матеріали поданої скарги та додані до неї документи, суддя доходить висновку про необхідність залишення її без руху з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» встановлено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження». У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

Отже, до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі на дії виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, й щодо залишення скарги без руху.

Зазначені висновки відповідають позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 27.01.2021 у справі № 569/13154/20, від 17.02.2021 у справі № 569/13160/20, від 10.03.2021 у справі№ 766/17333/20-ц, від 21.04.2021 у справі №713/1972/20, висновки якого щодо застосування норм права суд враховує у відповідності до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Так, у відповідності до вимогп.п.2,8-9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, а також попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Разом з тим, вказаних вимог закону при зверненні до суду з скаргою дотримано не було.

Так, у відповідності до положень ст. 450 ЦПК України скарга розглядається за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Крім того, згідно з вимогами ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», скарга повинна містити повне найменування (ім`я) стягувача та боржника, їх місце проживання чи перебування або місце знаходження, а також найменування представника сторони виконавчого провадження, якщо така скарга подається представником.

Разом з тим, у поданій скарзі не зазначений належний суб`єктний склад учасників, прав та інтересів яких стосується розгляд даної справи, а саме не зазначено стягувача як окремого учасника процесу, зокрема, відсутні відомості про його місце проживання чи перебування, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або номер і серія паспорта, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, що унеможливлює повідомлення його судом про час та місце розгляду справи, а також про прийняте за результатом її розгляду рішення.

У поданій скарзі також відсутні відомості про прізвище, ім`я, по батькові державного виконавця, бездіяльність якого оскаржується.

Окрім того, згідно з вимогами п.п. 4-5, ч. 3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (ч. 6 ст. 175 ЦПК України).

Аналогічні за змістом положення містяться також в п.п. 4-5 ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими скарга повинна містити зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону, а також викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Положеннями ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 18 вказаного Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку, отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

З аналізу викладеного слідує, що оскарженню підлягають конкретні рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, передбачені законом, невчиненням або неналежним вчиненням яких порушено права сторони виконавчого провадження.

Всупереч вказаному, обставини, якими стягувач обґрунтовує вимоги скарги, носять загальний, неконкретний характер, а у прохальній частині поданої скарги взагалі не зазначено, яка саме бездіяльність державного виконавця оскаржується, коли вона мала місце та в чому полягає.

Крім того, положеннями ст. 449 ЦПК України, що кореспондуються з частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що скарга подається у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Разом з тим, у поданій скарзі взагалі не зазначено, коли стягувач дізнався про порушення його прав, що унеможливлює перевірку дотримання встановленого законом строку на звернення до суду.

Окрім того, у відповідності з вимогами ч.ч. 1, 5 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, а також всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Всупереч вказаному, до поданої скарги не додано копій документів для заінтересованої особи державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вище наведене, суд доходить до висновку, що скаргу слід залишити без руху, надавши стягувачу термін для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 14, 175, 177, 185, 447, 449 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця та на рішення, ухвалені державним виконавцем під час здійснення відповідного виконавчого провадження, - залишити без руху, надавши стягувачу строк в 5 (п`ять) днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити заявнику, що в разі невиконання ухвали суду скарга буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: Карина ХАРАБАДЗЕ