ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2134/24
Провадження №2/477/4/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судових засідань Сеніній В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана через систему "Електронний суд", до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу завдані збитки у розмірі 14500,00 грн. та судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 968,96 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 4000 грн.

Пред`явлені вимоги обгрунтовано тим, що 08.07.2021 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») та ОСОБА_3 - власником транспортного засобу як страхувальником було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/9728644. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «MAN», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

03 грудня 2021 року о 10.40 годині біля будинку №64 по вул.Потьомкінській в м.Херсон, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MAN», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «ВАЗ», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку.

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25.01.2022 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Страховик пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АР/9728644 від 08.07.2021 року.

На підставі страхового акту №025/037/017851/21/1 ПрАТ «УПСК» було виплачене страхове відшкодування в розмірі 14 500 грн. 00 коп.

Відповідно до абзацу «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо- транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, у зв`язку з чим у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого страхового відшкодування.

03.03.2023 року, між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач отримав право вимоги відшкодування збитків, завданих ПрАТ «УПСК» у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АР/9728644 від 08.07.2021 року, в зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 16 вересня 2024 року заяву прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

06 березня 2025 року позивач через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, позов просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

В зв`язку з зазначеним, суд вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін та на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З досліджених матеріалів справи №477/2534 (провадження №3/477/157/22) вбачається, що відповідно до постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 січня 2022 року у справі №477/2534 (провадження №3/477/157/22) ОСОБА_2 визнано винним за статтями 122-4, 124 КУпАП.

Зі змісту зазначеної постанови судом встановлено, що 03 грудня 2021 року о 10.40 год. Біля будинку №64 по вул.Потьомкінській в м.Херсон, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «MAN» державний номерний знак НОМЕР_3 , в порушення п.п.2.3 б), 13.1 Правил дорожнього руху не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечний боковий інтервал та допустив наїзд на припаркований транспортний засіб «ВАЗ 217030-110-01» державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

03 грудня 2021 року о 10.40 годині ОСОБА_2 , будучи причетним до зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, у порушення встановлених п.2.10 а) Правил дорожнього руху місце дорожньо-транспортної пригоди залишив.

Зазначена постанова суду набрала законної сили 05 лютого 2022 року.

Відповідно до положень частини 6 статті 82 ЦПК України, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, наявність вини у діях ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню.

Таким чином, розглядаючи справу, суд не встановлює вину відповідача у завданні збитків власнику транспортного засобу марки «ВАЗ 217030-110-01» державний номерний знак НОМЕР_2 , а може вирішувати питання лише відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як слідує з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «MAN» державний номерний знак НОМЕР_3 була застрахована.

Так, 08 липня 2021 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_3 власником транспортного засобу марки «MAN» державний номерний знак НОМЕР_3 , було укладено договір страхування АР-9728644.

Таким чином, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «MAN» державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована у ПрАТ «УПСК», що підтверджується перевіркою чинності поліса (а.с.14-15).

Оскільки дорожньо-транспортна пригода підпадала під ознаки страхового випадку, власник транспортного засобу марки «ВАЗ 217030-110-01» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_5 звернулася з відповідною заявою на виплату страхового відшкодування за договором страхування транспортного засобу до ПрАТ «УПСК» 03 грудня 2021 (а.с.17).

З метою встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу марки «ВАЗ 217030-110-01» державний номерний знак НОМЕР_2 спеціалістом ПрАТ «УПСК» проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, зафіксовано виявлені механічні пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та складено акт огляду транспортного засобу від 03 грудня 2021 (а.с.20).

Під час проведення огляду транспортного засобу був присутнім власник транспортного засобу марки «ВАЗ 217030-110-01», державний номерний знак НОМЕР_2 . Водій транспортного засобу «MAN» державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_2 на проведення огляду автомобіля не з`явився. Розмір оціненої шкоди відповідач не оспорював.

На підставі акту огляду та ремонтної калькуляції страховиком ПрАТ «УПСК» складено страховий акт №025/037/017851/21/1 від 10.12.2021 року (а.с.25) та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 14500,00 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_5 . Перерахування коштів як страхового відшкодування на рахунок ОСОБА_5 підтверджується платіжним дорученням №21916 від 15 грудня 2021 року (а.с.26).

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 3 статті 22 ЦК України визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У відповідності до частини 1 статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У відповідності до п.п.22.1, п.22.2 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статей 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» різновидом шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, є шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, судом встановлено, що ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 14500,00 грн. власнику транспортного засобу марки «ВАЗ 217030-110-01» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_5 .

Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування зазначеного відповідачем не надано.

03.03.2023 року, між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги.

Відповідно до пункту 3.1.1. Договору, права вимоги відступаються в розмірі заборгованості боржників перед первісним кредитором.

Згідно з пунктом 3.1.3 право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання договору сторонами, внаслідок чого новий кредитор набуває права нового кредитора по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей, які виникли внаслідок заподіяння боржниками збитків страхувальниками первісного кредитора, які уклали договір страхування із первісним кредитором або третім особам (вимога відшкодування в порядку регресу заподіяного збитку в межах виплачених сум страхових виплат).

Відповідно до Додатку №1 до Договору боржник ОСОБА_2 зазначений під порядковим №63 з сумою боргу 14500 грн. та номером 025/037/017851/21/1, що відповідає номеру страхового акту (а.с.25).

Згідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, відповідно до умов договору від 03 березня 2023 року №03/03/2023 про відступлення права вимоги до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача суми боргу з виплати страхового відшкодування у розмірі 14500,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача в порядку регресу витрат позивача, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Стосовно судових витрат, то згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належить надання правничої допомоги адвоката.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони та підлягають розподілу разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження витрат щодо надання правничої допомоги позивачем надано договір від 01 листопада 2022 року №01/11/22, укладений між адвокатом Самойленко П.М. та ФОП ОСОБА_1 , додаткову угоду №851 від 17 червня 2024 року, відповідно до якої сторони домовились, що вартість послуг адвоката по страховій справі №025/037/017851/21/1 становить 4000 грн., та акту здачі-прийняття робіт від 17 червня 2024 року.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін.

Виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу є співмірними із складністю справи та пропорційним до предмета спору, отже, таким, що підлягає задоволенню у розмірі 4000 грн.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 968 грн. 96 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (р/р НОМЕР_5 в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) кошти у розмірі 14500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (р/р НОМЕР_5 в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (р/р НОМЕР_5 в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 );

відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Л.М.Семенова