ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/11/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

за участю секретаря судового засідання - Панькевич Т.І.,

апелянта - ОСОБА_1 ,

представника апелянта - адвоката Вітіва В.А.,

позивача - ОСОБА_2 ,

представника позивача - адвоката Кучмія М.Я.,

представника третьої особи - Руцької І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №607/22546/21 за апеляційною скаргою адвоката Вітіва Віталія Антоновича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 серпня 2024 року, ухвалене суддею Позняком В.М., повний текст якого складено 08 серпня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи - управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, Служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради про зміну графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

В С Т А Н О В И В:

07.12.2021 ОСОБА_5 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_6 , третя особа - управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про зміну графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що з часу встановлення графіку побачень згідно постанови Тернопільського апеляційного суду від 28.01.2020 змінилися обставини, дитина підросла. Він намагається спілкуватися з дитиною у селі Настасів, разом з тим колишня дружина не дозволяє йому знаходитися в її будинку, а культурно-розважальні місця у вказаному населеному пункті відсутні, а село Настасів знаходиться на значній відстані від міста Тернополя. Крім того, коли несприятливі погодні умови, такі побачення є некомфортними. В нього вдома створені всі умови для приживання і відпочинку сина, а тому він може проводити час із ним за своїм місцем проживання.

З урахуванням змінених позовних вимог позивач просив змінити графік участі батька ОСОБА_5 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити наступним чином, а саме:

- один тиждень з п`ятниці 16:00 год. до суботи 18:00 год., інший тиждень з суботи з 14:00 год. до неділі 18:00 год., так і в подальшому з чергуванням тижнів проводити за місцем проживання позивача ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 ;

- дні народження позивача, його бабусі та дідуся, а також рідного брата позивача проводити із позивачем ОСОБА_2 з 14:00 год. до 20:00 год.;

- святкові дні (Різдво - 25 грудня, Василя - 01 січня, Пасха - другий день, День міста Тернополя - 28 серпня) з 12:00 год. до 12:00 наступного дня проводити за місцем проживання позивача ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 ;

- перший та другий тиждень літніх місяців проводити разом із позивачем ОСОБА_2 ;

- необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

- спільний відпочинок: перші два дні шкільних канікул дитина проводить з батьком;

- кожен понеділок місяця з 18:00 год. до 20:00 год. та кожна середа місяця з 18:00 год. до 20:00 год. по місцю проживання ОСОБА_6 у с.Настасів.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.08.2024 позов задоволено частково.

Змінено графік участі батька ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено наступний час для спілкування батька ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_7 :

- з 18:00 год. до 20:00 год. та кожна середа місяця з 18:00 год. до 20:00 год. по місцю проживання ОСОБА_6 у с.Настасів, Тернопільського району, Тернопільської області, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей;

- кожну першу і третю п`ятницю місяця з 16:00 год. до суботи 18:00 год., та кожну другу та четверту суботу місяця з 12:00 год. до неділі 16:00 год. за місцем проживання позивача ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 ;

- дні народження позивача та День міста Тернополя - 28 серпня з 14:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання ОСОБА_2 ;

- перші 14 днів у період літніх канікул та перші два дні у період осінніх, зимових та весняних канікул, або за погодженням із батьками та дитиною - в інший час канікул, за місцем проживання позивача ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 .

Побачення та спілкування батька з дитиною проводити самостійно, без присутності матері.

Зобов`язати ОСОБА_2 оплачувати витрати, пов`язані з переїздом та проживанням дитини під час побачень із ним.

За погодженням ОСОБА_2 та ОСОБА_6 можуть узгоджуватися інший час побачень ОСОБА_2 із сином.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_6 - адвокат Вітів В.А. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповноту встановлених обставин справи.

Також у своїй апеляційній скарзі апелянт просить залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Службу у справах дітей Великоберезовицької селищної ради, а також поновити строк та долучити до матеріалів справи відповідь Служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради від 03/09/2024 року №239/01-38/4 з додатками.

Зокрема зазначає, що відповідно до листа від 03.09.2024 №239/01-38/4 на адвокатський запит Вітіва В.А . Службою у справах дітей Великоберезовицької селищної ради встановлено, що з 21.07.2021 батько нехтував встановленим графіком, не приїжджав у визначені дні до дитини. 16.01.2021 повідомлення гр. ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_2 не повернув спільного сина ОСОБА_10 з побачення, а на телефонні дзвінки не відповідає (0.17:14) (ЄО0409). 21.01.2021 о 17:10 повідомлення про те, що ОСОБА_2 не повернув спільного сина ОСОБА_10 з побачення (ЄО№.2596). 06.02.2021 о 17:07 повідомлення про те, що ОСОБА_2 не повернув спільного сина ОСОБА_10 з побачення (ЄО№896). 14.02.2021 о 17:11 повідомлення про те, що ОСОБА_2 не повернув спільного сина ОСОБА_10 з побачення (ЄО№1063). 20.02.2021 о 17:15 повідомлення про те, що ОСОБА_2 не повернув спільного сина ОСОБА_10 з побачення (ЄО№1186).

Службою виконувались спільні виїзди із практичним психологом та старостою Настасівського старостинського округу на місце зустрічі батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_7 , де намагалися провести роз`яснювальну бесіду з батьком щодо виховання та спілкування з сином. Однак батько не йшов на контакт із членами комісії, поводив себе агресивно, неадекватно, ображав нецензурною лайкою та викликав працівників поліції, внаслідок чого дитина відмовилася сідати з батьком в машину та отримала стрес.

Зазначає, що від відповідачки надходили неодноразові усні та письмові звернення щодо неправомірних вчинків її колишнього чоловіка ОСОБА_2 про те, що він систематично не дотримується графіку побачень із сином ОСОБА_7 , не забирає дитину у визначені рішенням суду дні та години та не повертає дитину у встановлений час, під час зустрічей батько лається нецензурною лайкою, створює конфліктні ситуації, що призвело до того, що дитина не хоче спілкуватися з батьком.

Також вказує, що без жодного обґрунтування позивач і суд вирішили не залучати Службу у справах дітей Великоберезовецької селищної ради до справи як органу за місцем проживання дитини, у зв`язку з чим, суд не прийняв до уваги невиконання ОСОБА_2 належним чином постанови Тернопільського апеляційного суду від 28.01.2020 у справі №607/22391/18.

Звертає увагу на те, що в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №523/19706/19 від 11.12.2023 розтлумачено зміст приписів Сімейного кодексу України (ст.19 СК України). Як передбачено ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, п.74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року N 866 при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Вказує, що належним органом є орган опіки і піклування за місцем проживання дитини.

Ухвалюючи рішення без залучення належного органу опіки за місцем проживання дитини у Великій Березовиці, суд залишив поза увагою рекомендації і висновки Служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради та інтереси дитини.

Також, відповідно до довідки про проведення бесіди з дитиною ОСОБА_7 . Службою у справах дітей Великоберезовецької селищної ради від 14.06.2024 дитина повідомила, що не бачилась з батьком два тижні (що підтверджує невиконання батьком графіку побачень), під час зустрічей тато привозить його в Тернопіль до себе додому і вмикає мультики. В квартирі батька він грається іграшками, іноді гуляють в парку. ОСОБА_7 повідомив, що часу проводить з татом достатньо та не хоче залишатися у нього на ночівлю. Ігноруючи думку дитини суд першої інстанції вважає, що зв`язок сина і матері знизився, а тому, нібито, відповідатиме інтересам дитини збільшення періоду перебування у батька з ночівлею.

Вважає, що неврахування судом нехтування ОСОБА_2 раніше встановленим графіку побачень та ігнорування думки дитини щодо участі батька свідчить, що суд підійшов вибірково до обставин справи, чим ухвалив неправосудне рішення.

Вказує, що відступаючи від висновків органу опіки та піклування суд не навів жодного обґрунтування його неповноти. Жоден висновок чи бесіда з дитиною не встановлювала зниження прив`язаності дитини до матері як це вказано судом.

Стверджує, що в разі виконання оскаржуваного рішення, мати дитини фактично буде позбавлена можливості спілкуватися з власним сином, оскільки в будні дні після відвідування школи, групи продовженого дня, відпочинку, вивчення уроків, вечері та підготовки до нічного сну фактично дуже мало часу для спілкування з сином, а також кожну першу і третю п`ятницю з 16:00 год. (тобто одразу після школи) до суботи 18.00 год., та кожну другу і четверту суботу з місяця з 12:00 год. і до неділі 16:00 год., тобто більша частина вихідних відведені судом для спілкування з батьком без участі матері.

Крім того, у встановленому графіку день народження позивача з 14:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання ОСОБА_2 . День народження батька ІНФОРМАЦІЯ_2 , та місяць лютий припадає на навчальний період, тобто дитина у цей день перебуває в школі до 16:00.

Вказує, що час відвідування уроків не може враховуватись, як проведений час матері з дитиною, адже незалежно де працює мати, вона має виконувати свої посадові обов`язки на роботі, а дитина відвідувати уроки.

Отже, дитина не зможе повноцінно використати свої права і навчатись у цей день і змушена буде пропустити навчальну програму згідно розкладу занять уроків.

Стверджує, що дитина ОСОБА_11 не виявляє прихильності до батька. Також вік сина, прив`язаність до матері і така кардинальна зміна режиму життя дитини, ночівлі в іншому місці, перебування 14 днів за місцем проживання батька, без звичного кола спілкування, друзів, матері завдасть психологічної шкоди здоров`ю малолітньої дитини ОСОБА_7 .

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду залишити без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив усі обставини справи та докази у ній, а тому воно є законним та обґрунтованим.

Крім того вказує, що відповідно до приписів ч.3 ст.83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи, однак сторона Відповідача просить суд долучити нові докази, не мотивуючи жодним чином неможливість подання таких суттєвих доказів у суді першої інстанції.

Також зазначає, що відповідно до ч.ч.1, 3 ст.53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Згідно з п.1 ч.1 ст.365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду з`ясовує питання про склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Виходячи з вище викладеного, вважає, що підставою для залучення третьої особи є достовірні відомості, що права та обов`язки такої особи буде порушено, однак жодних подібних відомостей чи доказів стороною Відповідача не наведено. Сторона Позивача критично ставиться до залучення третьої сторони на стадії апеляційного розгляду, оскільки без достовірних доказів та/чи аргументів, що рішення суду впливає на права та/чи обов`язки служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради таке залучення слугуватиме лише затягуванню процесу. Також зазначає, що служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради надала свій висновок щодо обставин справи, який висвітлений в рішенні Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради.

В судовому засіданні апелянт та її представник просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Позивач та його представник, а також представник третьої особи просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.08.2024 залишити без змін, оскільки вважають його законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.07.2015, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.11.2018.

У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_7 , який проживає разом із матір`ю ОСОБА_12

31 жовтня 2024 року відповідачка змінила прізвище з ОСОБА_13 на ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 31 жовтня 2024 року серії НОМЕР_1 , зареєстрований між ОСОБА_15 та ОСОБА_6 .

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 28.01.2020 у справі №607/22391/18 суд постановив встановити наступний час для спілкування батька ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_7 :

- кожен понеділок місяця з 18.00 год. до 20.00 год. та кожна середа місяця з 18.00 год. до 20.00 год. по місцю проживання ОСОБА_6 у с.Настасів, Тернопільського району, Тернопільської області, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей;

- кожну першу і третю суботу місяця з 10:00 год. до 17:00 год. та другу і четверту неділю місяця із 10:00 год. до 17:00 год. за місцем проживання позивача ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 ;

- побачення та спілкування батька з дитиною проводити самостійно, без присутності матері.

Згідно листа Настасівської сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області від 25.05.2020 №690 надано інформацію про перелік визначених місць та закладів культурно-розважального характеру, призначених для відпочинку дітей в с.Настасів Тернопільського району, а саме: Дитячий майданчик - вулиця Центральна; Музейний комплекс (Духовий центр Матері Божої) - вулиця Центральна; Центр «Відродження» імені Ярослава Павуляка (пам`ятник Т.Г.Шевченка ) - вулиця Шевченка; Будинок культури с.Настасів - вулиця Сонячна.

Відповідно до довідки ПрАТ «Тернопільміськагаз» від 12.02.2024 ОСОБА_2 дійсно працює в Товаристві на посаді диспетчера служби аварійно-відновлювальних робіт з 11.12.2023.

Службою у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації в 2019 році проведено обстеження житлового будинку по АДРЕСА_1 , згідно якого будинок площею 180 кв.м., є чотири кімнати, кухня, ванна і туалет. В ньому проживає позивач з матір`ю і братом, є обладнана дитяча кімната з книгами, іграми, посудом. Стосунки в сім`ї доброзичливі, є повага між членами родини.

06.06.2024 працівниками управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з яким ОСОБА_2 (батько), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 (бабуся), ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 (дідусь, на час обстеження відсутній), ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 (прадідусь, проживає незареєстрований), 1934 року народження, проживають у 2-поверховому приватному будинку, який повністю обладнаний меблями, санітарно-гігієнічні умови відповідають вимогам. Для дитини відведено окрему кімнату, у якій є диван для сну, дитячі іграшки, одяг, також у кімнаті батька наявна ігрова приставка.

Згідно висновку органу опіки та піклування щодо недоцільності зміни графіку участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який затверджено рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 03.07.2024 №1086, орган опіки і піклування вважає за недоцільне змінити графік участі батька ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як видно із висновку, відповідно до довідки про проведення бесіди з дитиною від 14.06.2024, спеціалістом служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради, у присутності матері дитини, ОСОБА_6 , проведено бесіду із малолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 та закінчив 2 клас КЗ Настасівського ліцею Великоберезивицької селищної ради. У ході розмови дитину запитали про те, як часто він бачить тата, як і де проходять їхні зустрічі, що б він хотів змінити у цих зустрічах з татом та чи хотів би залишатися на ночівлю у тата. У відповідь на запитання малолітній ОСОБА_18 повідомив, що востаннє бачив тата два тижні тому, зустрічі з татом проходять у будинку, де проживає тато, коли дитина приїжджає, тато включає йому мультфільми, хлопчик грається іграшками та іноді гуляє з татом у парку. Зі слів дитини, йому достатньо часу на те, щоб бути з татом, а також вказав, що він не хоче залишатися на ночівлю у тата.

Судом досліджено фото- та відеоматеріали, які долучені позивачем та відповідачкою, на яких зафіксовані побачення ОСОБА_2 із сином в різних закладах, а також спілкування ОСОБА_2 з приводу реабілітації після повернення із військової служби.

Також суд першої інстанції заслухав думку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не хотів збільшувати свій час, який він проводить із батьком. ОСОБА_18 неохоче розмовляв з приводу батька, зазначивши, що він любить свою матір, бабусю та дідуся. Через те, що батько не любить його маму, конфліктує з нею, він не хоче з ним бачитися.

Згідно з ч.1 ст.53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Частиною 4 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно до ч.5 цієї ж статті орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з п.72 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» №866 від 24.09.2008, працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею.

У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно- територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання (перебування) стосовно проведення обстеження його житлово-побутових умов і складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Таким чином, належною юридичною особою, що представляє орган опіки та піклування у даній справі є Служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради, оскільки малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в с. Настасів, яке відноситься до Великоберезовицької селищної громади Тернопільського району Тернопільської області, тобто на території, на яку розповсюджується юрисдикція зазначеної служби.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суду першої інстанції слід було залучити до розгляду справи Службу у справах дітей Великоберезовицької селищної ради як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 09.12.2024 залучено Службу у справах дітей Великоберезовицької селищної ради як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору до участі у справі.

Також зобов`язано Службу у справах дітей Великоберезовицької селищної ради, як орган опіки та піклування, подати до Тернопільського апеляційного суду письмовий висновок щодо розв`язання спору між батьками щодо участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

19 лютого 2025 року до Тернопільського апеляційного суду надійшло рішення виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради від 18 лютого 2025 року №28 «Про затвердження висновку щодо розв`язання спору між батьками щодо участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною», а також висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору між батьками щодо участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказаним висновком рекомендовано визначити порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за бажанням дитини ОСОБА_7 , у такий спосіб:

- щоденно спілкуватися з сином через засоби мобільного, телефонного та іншого способу зв`язку (Viber, WhatsApp) з 19:00 до 20:00 год.;

- кожен понеділок місяця з 18:00 год. до 20:00 год. та кожна середа місяця з 18:00 год. до 20:00 год, по місцю проживання ОСОБА_19 у с.Настасів, Тернопільського району Тернопільської області, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей;

- у день народження батька з 16:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання ОСОБА_2 ;

- кожну першу і третю суботу місяця з 10:00 год. до 17:00 год. та кожну другу та четверту неділю місяця з 10:00 год. до 17:00 год. в місцях культурно- розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей в м.Тернопіль;

Зустрічі та онлайн спілкування дитини та батька має відбуватися лише за бажанням дитини;

Зобов`язано ОСОБА_2 повертати сина ОСОБА_7 , після зустрічей із ним, до місця проживання дитини за адресою: АДРЕСА_2 ;

Рекомендовано батькові ОСОБА_2 не порушувати графік спілкування та побачень, належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати та матеріально утримувати сина;

Рекомендовано матері ОСОБА_19 поважати батьківські права ОСОБА_2 , не чинити перешкод у спілкуванні та зустрічах батька з дитиною ОСОБА_7 .

Згідно Довідки про проведення телефонної бесіди з батьком ОСОБА_2 , останній бажає більше часу проводити з сином, для чого ним було створено належні умови для проживання і виховання сина у його домі. Зі слів батька його насторожує те, що син виражається нецензурною лайкою та говорить неправду, чого, на його думку, навчає його мати. Вказував, що він із сином проводить час в кінотеатрі, оздоровчому комплексі « Алігатор » та ТРЦ «Подоляни».

Згідно з Довідкою про проведення телефонної бесіди з матір`ю дитини ОСОБА_1 , остання вказувала, що ОСОБА_2 порушує графік побачень та спілкування з дитиною, встановлений постановою Тернопільського апеляційного суду від 28.01.2020, не приїжджав у визначені дні, вчасно не повертав сина, а також змушував її приїжджати за ним у м.Тернопіль. Вказувала, що ОСОБА_2 неодноразово вчинялися конфлікти, внаслідок яких вона викликала поліцію та працівників служби у справах дітей, на зауваження яких він не реагував. Також вказала, що син ОСОБА_18 не має бажання залишатися у батька на ночівлю та взагалі відмовляється зустрічатись із ним.

Згідно з Довідкою про проведення телефонної бесіди з дитиною ОСОБА_7 , останній повідомив, що при зустрічах з батьком, коли холодно, перебувають у нього в будинку, де він грається іграшками та дивиться телевізор, іноді гуляють у парку, ТРЦ «Подоляни». Дуже рідко запитує про навчання, не допомагає робити уроки та не був у школі. Вказав, що уроки допомагає робити мама, бабуся ОСОБА_20 . Відповідаючи на запитання чи хотів би він проводити канікули з татом відповів «ні, не хочу проводити так багато часу з ним».

Згідно з Актом обстеження умов проживання ОСОБА_19 у будинку в АДРЕСА_2 , житло складається з чотирьох кімнат, ванної кімнати, кухні, санвузла та прихожої. На подвір`ї є господарські будівлі. Умови відповідають загальноприйнятим нормам, є всі необхідні речі для проживання з усіма комунікаціями. Кімнати з меблями, у них чисто прибрано, затишно, тепло, зроблено сучасний ремонт. Відведено окрему кімнату, однак дитина проживає в кімнаті з матір`ю, де є стіл-парта, дошка, шкільне та письмове приладдя (зошити, ручки, щоденник, підручники, ранець, пізнавальні та розважальні ігри), шафа для одягу, місце для сну та відпочинку. Дитина чиста, доглянута, забезпечена одягом та взуттям. Хлопчик оточений любов`ю, увагою та піклуванням матері.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з ч.ч.2, 6, 7, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частинами 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст.142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Положеннями ст.153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Частинами 1, 2 ст.159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Таким чином, при вирішенні даного спору та визначенні відповідності способу захисту права вимогам закону, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та положення ст.159 СК України, згідно з якими право на звернення до суду для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні має той з батьків, хто проживає окремо у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди.

Відповідно до положень ч.1 ст.12 Конвенції ООН від 20.11.1989 «Про права дитини», держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку:

- по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною;

- по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»).

Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахуванням усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими.

Згідно із ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Так, відповідно до ч.1, 2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами

Разом з тим, окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на виховання обома батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07.12.2006 №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27.11.1992, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

У постанові від 27.04.2022 (справа №243/4812/20) Верховний Суд наголошує на тому, що, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, потрібно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд першочергово має враховувати інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 23.06.2020 у справі № 754/9026/16-ц (провадження № 61-5215св19), якщо між дитиною та батьком немає психологічного зв`язку і дитина, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає його як батька, зустрічі батька з дитиною потрібно проводити у присутності матері.

Верховний Суд наголошує, що дитина є найбільш вразливою стороною у будь-яких сімейних конфліктах, оскільки на її долю припадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не лише спірні питання між батьками та іншими особами, а фактично визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Крім того, у справі №686/14512/17 Верховний Суд у своїй постанові від 15.10.2018 наголосив, що із врахуванням віку дитини і факту її проживання та спілкування виключно із матір`ю, правильним є висновок про встановлення побачень без попереднього з`ясування бажання дитини на таку зустріч.

Як було встановлено вище, згідно з Довідкою про проведення телефонної бесіди з дитиною ОСОБА_7 , останній, відповідаючи на запитання представників органу опіки та піклування, чи хотів би він проводити канікули з татом, вказав: «ні, не хочу проводити так багато часу з ним». Крім того, судом першої інстанції також було з`ясовано думку малолітнього, який повідомив, що не хотів би збільшувати свій час, який він проводить із батьком.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно бажанням дитини призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною, а тому погоджується з мотивами суду, що через конфліктні ситуації матері із батьком, в тому числі і вирішення спору щодо участі в його вихованні, малолітній бажає стати саме на сторону матері, оскільки саме мама формує у нього уяву про батька, підсилює страхи і тривожність хлопчика та відношення до нього.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду, що думка дитини у контексті даної справи є для суду непереконливою з огляду на те, що останній проживає із матір`ю та зазнає її впливу, малолітній вік дитини та конфлікт між батьками.

Враховуючи наведене вище та практику Верховного Суду, яка є обов`язковою для застосування судами, колегія суддів погоджується також і з висновком суду першої інстанції про те, що зустрічі з батьком необхідно проводити у відсутності матері, а також у відповідні періоди, залишати дитину на ночівлю з батьком, оскільки батьку та дитині необхідно налагодити зв`язок, враховуючи при цьому, що дитина є хлопчиком, якому для повноцінного розвитку необхідна увага саме батька. Крім того, суд також враховує і те, що з дня прийняття постанови Тернопільським апеляційним судом від 28.01.2020 пройшло більш як 5 років, а хлопчику в червні цього року виповниться 9 років.

Колегією суддів, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про неналежне відношення позивача до дитини та погоджується з висновком суду, що з огляду на постійне проживання малолітнього із з матір`ю, в нього сильний тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, а також з бабусею та дідусем з боку матері.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, оцінивши та дослідивши докази в їх сукупності, врахувавши інтереси малолітнього ОСОБА_7 , його ставлення до батька, право останнього на спілкування з дитиною для його повного і гармонійного розвитку, дійшов вірного висновку про необхідність зміни графіку побачення з дитиною та його участі у вихованні малолітнього.

Разом з тим, на думку колегії суддів, встановлений судом першої інстанції графік участі батька у спілкуванні та вихованні дитини не повній мірі відповідає інтересам малолітнього, а тому підлягає зміні.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

Так, згідно з висновком органу опіки та піклування щодо розв`язання спору між батьками щодо участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.02.2025, малолітній ОСОБА_2 є учнем групи початкової підготовки відділення «Лижні гонки» та згідно з розкладом тренувань малолітній відвідує заняття у вівторок, четвер та суботу з 17:15 до 18:45 год. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає за необхідне врахувати даний графік відвідувань тренувань при визначенні графіку побачень батька з дитиною.

Разом з тим, даний висновок органу опіки та піклування не містить жодних обґрунтувань щодо неможливості залишатися ОСОБА_7 разом з батьком на ночівлі, а запропонований графік побачень практично не відрізняється від графіку, встановленого постановою Тернопільського апеляційного суду від 28.01.2020, а тому, на думку колегії суддів, не призведе до покращення відносин між сином та батьком, з урахуванням встановлених судом першої та апеляційної інстанцій обставин даної справи.

Що стосується долученого до висновку органу опіки і піклування соціально-психологічного дослідження малолітнього ОСОБА_7 , складеного психологом Центру дитячої та сімейної психології «Нумо Центр» Чабай Я.О. на замовлення мами ОСОБА_1 , згідно з яким дитина має тісний емоційний зв`язок із матір`ю та сприймає її як найнадійнішу фігуру в контексті сімейних стосунків з ознаками сформованої безпечної прив`язаності, в той час як про батька малолітній надав обмежену, виключно негативну суб`єктивну інформацію та встановлено високий рівень психологічного дистанціювання від його фігури в контексті сімейної динаміки, то колегія суддів вважає, що він не є належним доказом у справі, оскільки ґрунтується на поясненнях матері, а також окремих письмових документах, наданих лише однією стороною - ОСОБА_1 . У психолога не перебували у дослідженні матеріали справи, яка переглядається, психолог особисто не спілкувалася з батьком дитини. Висновок психолога містить загальні висновки про зв`язок матері з дитиною без урахування фактичних обставин цієї справи, яка переглядається, а тому не містить інформацію щодо предмета доказування.

Аналогічний висновок викладено у постанові КЦС ВС від 23.12.2020 у справі №712/11527/17 (61-18882св19).

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_1 не заперечувала щодо збільшення встановленого судом часу побачення позивача з дитиною кожного понеділка та середи, в тому числі з можливістю поїхати в м.Тернопіль, оскільки в с.Настасів мало місць культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, про що також наголошував і позивач, а тому в цій частині рішення суду підлягає зміні.

Також колегія суддів вважає за необхідне зменшити кількість днів, при яких малолітній син сторін буде залишатися з батьком на ночівлю, виключивши з рішення суду перші два дні осінніх, зимових та весняних канікул, залишивши при цьому 14 днів літніх канікул, однак з перенесенням їх на другий місяць літа, оскільки малолітньому та його матері після завершення навчання теж необхідно надати можливість провести разом більше часу.

Отже на підставі оцінки сукупності досліджених доказів і пояснень сторін, суд дійшов до переконання, що незважаючи на складні стосунки між сторонами, які призвели до певного відчуження і зниження емоційного зв`язку сина з батьком, регулярне спілкування та побачення батька зі своїм сином може призвести до покращення відносин між ними, оскільки дитині потрібна любов і увага обох батьків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - зміні.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Вітіва Віталія Антоновича, який діє в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 серпня 2024 року - змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи - управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, Служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради про зміну графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - задовільнити частково.

Встановити ОСОБА_22 наступний графік побачення з малолітнім сином ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_6 :

- кожен понеділок та кожна середа місяця, або, за погодженням батьків, у інші дні, з 17:30 год. до 20:30 год. по місцю проживання ОСОБА_3 у с.Настасів, Тернопільського району, Тернопільської області, або у м.Тернополі, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, чи по місцю проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 ;

- кожна перша та третя неділі місяця з 11:00 год. до 18:00 год., а також кожна четверта субота з 11:00 год. до 16:00 год. по місцю проживання ОСОБА_4 , по АДРЕСА_1 , або в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей;

- кожну другу п`ятницю місяця з 16:00 год. до суботи 16:00 год. за місцем проживання ОСОБА_4 , по АДРЕСА_1 , або в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей;

- перші 14 днів другого місяця у період літніх канікул за місцем проживання ОСОБА_4 , по АДРЕСА_1 , або у місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей.

- дні народження позивача та день міста Тернополя -15 серпня з 14:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання ОСОБА_4 ;

Побачення та спілкування батька з дитиною проводити самостійно, без присутності матері.

Зобов`язати ОСОБА_4 оплачувати витрати, пов`язані з переїздом та проживанням дитини під час побачень із ним, а також повертати малолітнього ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до місця проживання у с.Настасів, Тернопільського району, Тернопільської області до закінчення часу зустрічі з дитиною.

За погодженням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 можуть узгоджуватися інший час побачень та спосіб спілкування ОСОБА_4 із сином.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити».

Витрати, понесені за апеляційний розгляд справи, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 березня 2025 року.

Головуючий

Судді