Справа № 202/9198/24
Провадження № 2/202/761/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мариніна О.В.,

за участю секретаря судового засідання Куліш А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 202/9198/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 2015 року по 2016 рік сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах від яких в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі №202/207/19 від 04.03.2019 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1500,00 грн., з 10.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі № 202/351/24 від 25.04.2024 року було змінено спосіб стягнення аліментів на частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Однак, батько дитини продовжує сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн., оскільки офіційно працевлаштований на мінімальну заробітну плату, хоча середній заробіток в м. Дніпрі за посадою, аналогічною до його складає - від 22 000 грн. Крім того, батько дитини має у власності квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та транспортний засіб марки HYUNDAI, моделі ACCENT, 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1 . Крім того, відповідач часто відпочиває за кордоном, своїй теперішній дружині відкрив магазин оригінальної продукції від VS, що в сукупності свідчить про його задовільний фінансовий стан. Відповідач є здоровим та працездатним, а аліментів у розмірі 1500 грн. не вистачає, адже дитина росте, розвивається, зростає і потреба в одязі, взутті, харчуванні, при цьому вартість продуктів харчування та одягу за останні декілька років дуже зросла. Дитина закінчила 2-В клас та відвідує групу пізнавального дозвілля, яке відбувається на платній основі за яку мати сплачує 900. 00 грн., а також 720 грн. щомісячно за заняття з розумового та фізичного розвитку дітей (за шахи). Життя та здоров`я дитини застраховано, що підтверджується страховим полісом N? 100918303 від 17.05.2023 р., загальна річна страхова премія складає 10 264, 00 грн., місячна оплата складає 855, 33 грн. та страховим полісом N? 100918304 на суму 1736, 00 грн. (144, 66 грн. щомісячна оплата). Окрім цього, дитині - ОСОБА_4 було встановлено діагноз затримку мовного розвитку (логоневроз), рекомендовано заняття з логопедом, медикаментозне та процедурне лікування. Заявлені заходи також потребують додаткових матеріальних витрат. Дитина проживає разом із позивачем, тому основний тягар утримання лежить на ній. На пропозиції позивача щодо надання додаткової допомоги у забезпеченні дитини, відповідач відмовляється, у звязку з чим просить суд про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з суми, що становить частини від заробітку (доходу) ОСОБА_3 на тверду грошову суду у розмірі 5 000,00 грн.

Позивач та її представник, адвокат Усенко А., в судовому засіданні підтримали позов, позивачка зазначила, що відповідач офіційно отримує мінімальну заробітну плату, однак вважає це неправдою, дитині вже 9 років, аліментів не вистачає, тому просить суд збільшити їх розмір.

Представник позивача підкреслила, що перебуваючи у другому шлюбі відповідачем набуто у власність квартиру та автомобіль. У зв`язку з визнанням відповідачем фактів придбання квартири та автомобіля, клопотання про витребування даної інформації в нотаріуса не підтримала.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що має на утриманні неповнолітню дитину та батьків пенсійного віку. Дитину баче кожного місяця та дає гроші на додаткові потреби. За кордоном останній раз був у 2020 році, працює на мінімальну заробітну плату розміром 8100 грн., з яких сплачує 2100 грн. аліментів. Не заперечує проти того, що у 2019 року придбано квартиру та у 2022 автомобіль, тоді заробляв, однак після звільнення у 2024 році, 5 місяців не працював.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами, щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 виданого 02 березня 2016 року його батьками є: батько ОСОБА_3 , мати- ОСОБА_5 ( а.с. 25).

Дитина проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою № 5519 про склад сім`ї ( а.с. 22) та не заперечувалося відповідачем.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі №202/207/19 від 04.03.2019 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1500,00 грн., з 10.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі № 202/351/24 від 25.04.2024 року було змінено спосіб стягнення аліментів на частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки розрахунку сума аліментів, що підлягає до стягнення 1598 грн., боржником сплачується 1507.54 грн та станом на 30.06.2024 розмір заборгованості з аліментів становить 3296,42 грн. ( а.с. 33-34).

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, позивачка посилається на те, що збільшились витрати на утримання дитини, оскільки дитина росте, розвивається, зростає і потреба в одязі, взутті, харчуванні, при цьому вартість продуктів харчування та одягу за останні декілька років дуже зросла.

Дитина відвідує групу пізнавального дозвілля за яку мати сплачу 900. 00 грн., а також 720 грн. щомісячно за заняття з розумового та фізичного розвитку дітей (за шахи).

Життя та здоров`я дитини застраховано, що підтверджується страховим полісом № 100918303 від 17.05.2023 р., загальна річна страхова премія складає 10 264, 00 грн., місячна оплата складає 855, 33 грн. та страховим полісом № 100918304 на суму 1736, 00 грн. (144, 66 грн. щомісячна оплата).

Окрім цього, спільній дитині - ОСОБА_4 було встановлено діагноз затримку мовного розвитку (логоневроз), рекомендовано заняття з логопедом, медикаментозне та процедурне лікування.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до висновку ВС України щодо застосування ст.ст. 181-183, 192 СК України, викладеного у постанові від 05.02.2014 року по справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

До підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, що фактично є зміною розміру, стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, посилається на збільшення витрат на утримання дитини, а також відвідування групи пізнавального дозвілля та заняття з розумового та фізичного розвитку дітей (за шахи), а також страхування життя та здоров`я дитини, що по суті мають характер додаткових витрат, що є підставою для звернення до суду із позовом у порядку статті 185 СК України.

Крім того, зазначені обставини вже частково були враховані судом при винесенні рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі № 202/351/24 від 25.04.2024 року, яким було змінено спосіб стягнення аліментів на частини від заробітку (доходу) відповідача (а.с. 28).

Посилання позивачки на те, що відповідач часто перебуває на відпочинку за кордоном та ним придбано нерухоме майно, як підстави для збільшення розміру аліментів є безпідставними, оскільки як вбачається з інформації Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України ОСОБА_3 , ним за період з 04.03.2019 по 26.12.2024 здійснено виїзд/в`їзд за межі України лише одного разу у 2020 році, а придбання квартири здійснено дружиною відповідача ( після укладення шлюбу) у 2019 році, оскільки дані обставини існували на час ухвалення рішень про стягнення з нього аліментів та зміни способу та розміру їх стягнення.

Щодо інших підставі зміни способу та розміру стягнення аліментів, суд встановив таке.

Питання визначення видів доходів, які враховуються при формулюванні розміру аліментів, регулюється статтею 81 Сімейного кодексу України.

Диспозиція частини 1 наведеної статті СК є бланкетною, оскільки вона відсилає до іншого нормативно-правового акту, а саме: Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146.

Згідно Відповіді № 1211268 від 19.03.2025 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів загальний оподаткований дохід ОСОБА_3 за період з 1 по 4 квартал 2024 року складає 66786,91 грн.

З жовтня 2024 року ОСОБА_3 працює у ТОВ «БАРК-КОМ» та за листопад та грудень 2024 року його дохід становить 10500 грн.

Посилання позивача та її представника на приховування відповідачем своїх доходів, не підтверджено жодним допустимим доказом, адже, дані обставини, відповідно до ст. 78 ЦПК України, мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, з наданих ГУ ДПС України у Дніпропетровській області відомостей про доходи відповідача за період з 01.01.2019 ( а.с. 159-162) не вбачається покращення майнового стану ОСОБА_3 після призначення аліментів на утримання дитини.

Контроль за правильним і своєчасним стягненням аліментів на утримання дитини здійснює державна виконавча служба, тому з урахуванням стягнення на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, саме державна виконавча служба, відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», має здійснювати перевірку отримання боржником будь-яких доходів, та визначати ті, з яких мають відраховуватися аліменти у відповідній частці.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем та її представником не долучено жодного належного та достовірного доказу, який би свідчив про збільшення у відповідача доходів і його реальної фінансової можливості сплачувати щомісячно 5000 грн на утримання дитини, адже при отриманні боржником доходу у 10500 грн. це значна сума для сплати і має бути належним чином підтверджена та обґрунтована.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального стану відповідача у сторону покращення, однак зважаючи, що правом обирати спосіб стягнення аліментів наділений саме стягувач, а розмір аліментів який стягується наразі є дійсно замалим та таким що не відповідає реальним витратам на утримання дитини, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів на тверду грошову суму та визначити їх розмір у розмірі 3000 грн, з подальшою індексацією, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є здоровим (іншого суду не доведено), працездатним, офіційно працює, має непрацездатних батьків пенсійного віку, на утриманні має ще одну малолітню дитину від іншого шлюбу, а також виходить з того, що обоє батьків мають обов`язок утримувати дитину, при цьому зважає, що сама позивачка ОСОБА_1 не повідомила суд про свої доходи.

Щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, та тих обставин, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 726,72 грн., а судовий збір в сумі 484,48 грн. слід компенсувати за рахунок держави, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 13, 19, 76-82, 141, 258-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 150, 164-167, 180-183, 191, 192 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов вимоги задовольнити частково.

Змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі № 202/351/24 від 25.04.2024 року з частини від заробітку (доходу) відповідача та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень 00 копійок, щомісячно, з подальшою індексацією, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 726, 72 грн.

Стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі № 202/351/24 від 25.04.2024 року, яким було змінено спосіб стягнення аліментів на частини від заробітку (доходу) відповідача, після набрання законної сили даним рішенням припинити та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24 березня 2025 року.

Суддя О. В. Маринін