УХВАЛА

14 березня 2025 року

м. Київ

справа № 369/4644/22

провадження № 61-2918 ск 25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В.В. (суддя-доповідач), Литвиненко І.В., Петрова Є.В., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», подану представником - адвокатом Андрієвською Оленою Владиславівною, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2024 року, додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 17.02.2025 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії,

ВСТАНОВИВ:

1. У червні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» звернулось до суду з указаним позовом, в якому, просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 415 848, 05 грн.

2. Києво-Святошинський районний суд Київської області рішенням від 10 липня 2024 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» відмовив.

3. Додатковим рішенням від 04 листопада 2024 року заяву представника відповідача адвоката Васильченко Лілії Ігорівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/4644/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії задоволено. Стягнутоз Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у загальному розмірі 27 000,00 грн.

4. Київський апеляційний суд постановою від 17 лютого 2025 року апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» - Андрієвської О. В. на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2024 року та на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року залишив без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2024 року та додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року залишив без змін.

5. В березні 2025 року до Верховного Суду, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», подана представником - адвокатом Андрієвською О. В., на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2024 року, додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд для продовження розгляду.

6. Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

7. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

8. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

9. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

10. Ціна позову в цій справі становить 415 848,05 грн, що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн). Тобто судові рішення у справі № 369/4644/22 не підлягають касаційному перегляду в силу вимог закону.

11. Касаційна скарга містить посилання на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відповідно до якого судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню у випадку, якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

12. Так заявник, обґрунтовуючи те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього зазначає, що оскільки відмова в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за електричну енергію спожиту на непобутові потреби свідчить про незаконне звільнення судом споживача, що є суб`єктом підприємницької діяльності, від обов`язку з оплати вартості фактично спожитої електричної енергії на непобутові потреби, призведе до покладення на державу та державний бюджет України функції зі спонсорування підприємницької діяльності ОСОБА_1 .

13. Крім цього вказує на те, що чинними нормативно-правовими актами визначено специфіку формування тарифів на побутові потреби для населення, які на думку, судів першої та апеляційної інстанцій підлягають застосуванню до ОСОБА_1 , що відрізняється від тарифів, які застосовуються для непобутових потреб (здійснення господарської діяльності). Тобто, для осіб, які використовують електричну енергію на побутові потреби, застосовується спеціальний тариф, частина вартості електричної енергії за яким компенсується з державного бюджету, а для споживачів, що використовують електричну енергію на непобутові потреби (зокрема для здійснення господарської діяльності) компенсація витрат не передбачена.

14. Перевіривши зазначені доводи касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що наведені заявником обставини, про виняткове значення для нього цієї справи не дає достатніх підстав для висновку про необхідність відкриття касаційного провадження в цій справі, оскільки сама по собі незгода з оскаржуваними судовими рішеннями не може бути визначальною для виняткового значення справи, а іншим скаржник свої доводи належним чином не обґрунтував та не долучив належних доказів на їх підтвердження. Незгода скаржника з оскаржуваним судовим рішенням в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення для нього, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

15. Доводи, скаржника, наведені у касаційній скарзі, фактично зводяться до його незгоди із оцінкою судами попередніх інстанції зібраних у справі доказів та встановлених обставин, викладення власного погляду щодо застосування норм права при розгляді цієї справи та по суті є спробою повторного перегляду справи та переоцінки встановлених судами обставин та доказів, що виходить за межі повноважень Верховного Суду.

16. Також Верховний Суд зауважує, що доводи касаційної скарги також не свідчать і про те, що справа становить значний суспільний інтерес. Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси широкого кола фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення.

17. Касаційна скарга не містить жодних аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували б на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.

18. Верховний Суд зауважує, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

19. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

20. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

21. Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.

22. Зазначене відповідає і Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

23. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України є джерелом права, умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

24. При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

25. Вказане також узгоджується з висновками, викладеними в рішенні Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), яким, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Так, у вказаному рішенні серед іншого, зазначено, що внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики. Конституційний Суд України вважає, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження у малозначних справах (пункти 7.8-7.10).

26. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

27. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

28. Враховуючи наведене, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» подано касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

29. Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

30. За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії, закасаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», поданою представником - адвокатом Андрієвською Оленою Владиславівною, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2024 року, додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 17.02.2025.

2. Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров