ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/169/24Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 22-ц/817/473/25 Доповідач - Хома М.В.
У Х В А Л А

про відкриття апеляційного провадження

24 березня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 4 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в інтересах якого діє його законний представник ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство оборони України, про стягнення частини одноразової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2025 року (зареєстровано судом 19 березня 2025 року) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через засоби поштового зв`язку подали апеляційну скаргу на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 4 лютого 2025 року, не оплативши судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проять звільнити їх від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що розмір судового збору становитиме для них надмірний фінансовий тягар.

Згідно з вимогами Закону України Про судовий збір апеляційна скарга на рішення суду оплачується судовим збором в розмірі 150 відсотків ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Оскільки, при поданні позовної заяви сплаті підлягала сума 15140,00 грн, тому розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 22710,00 грн (150% від 15140,00 грн).

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справах за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці, батьки які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитинну віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї, особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії» («Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania»), «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

На підтвердження майнового стану та неможливості сплати судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , серед іншого, надано Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 3 березня 2025 року №1918-25-05572 та від 3 березня 2025 року №1918-25-05571 , з яких вбачається, що за період з січня 2024 року по грудень 2024 року сукупний дохід ОСОБА_1 становить 28332,00 грн, а ОСОБА_2 - 524,97 грн.

З огляду на положення наведених норм закону, а також враховуючи наведені скаржниками обставини та надані докази, наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу за попередній календарний рік.

Апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Підстави для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи відмови у відкритті апеляційного провадження, визначені ст. ст. 357, 358 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 357-359, 361 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 4 лютого 2025 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 4 лютого 2025 року.

Витребувати з Козівського районного суду Тернопільської області цивільну справу №951/169/24.

Надіслати разом із ухвалою про відкриття апеляційного провадження копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів учасникам справи.

Надати строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження.

До відзиву необхідно додати докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Роз`яснити учасникам справи, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи можуть ознайомитись з інформацією про рух справи на офіційному веб порталі судової влади України обравши назву суду, рубрику "громадянам" та "інформація щодо розгляду судових справ" за посиланням https://court.gov.ua/fair/sud1990/

Головуюча

Судді