Справа № 627/931/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючої Вовк Л.В.

з участю секретаря судового засідання Тішакіної Л.В.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

представник позивачки , адвокат Шесточенко Т.І.,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача , адвокат Чумаков О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей ,

у с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила , що з 25.04.2017 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час сторони разом не проживають, діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання синів не надає, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

У вересні 2024 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей , в якому просить стягнути з відповідачки аліменти на його користь на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Зустрічний позов мотивовано тим, що 25.04.2017 між сторонами укладено шлюб , який рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 06.08.2024 , розірваний. У шлюбі народилися діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Втравні 2023 року родина виїхала до Німеччини, де і проживають на даний час. Після переїзду , відповідачка ОСОБА_1 почала вести аморальний та нестабільний спосіб життя , зрідка бувати вдома , вживати алкогольні напої , свідомо нехтувати своїми обов`язками та самоусунулася від виховання дітей . Відповідачка дітьми не цікавиться , не займається їх вихованням , матеріально не забезпечує , усі кошти , які вона отримує в якості соціальної допомоги на дітей , витрачає на себе. Тому, на думку позивача , є всі підстави для стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей.

Аргументи учасників справи .

На первісний позов ОСОБА_1 , 27.09.2024 відповідач ОСОБА_2 подав відзив , в якому він позовні вимоги не визнав та просить в позові ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити , оскільки доказів на підтвердження того , що діти проживають з позивачкою та доказів утримання дітей , ОСОБА_1 , не надано. ( а.с. 54-58)

06.11.2024 представником відповідачки ОСОБА_1 , адвокатом Шесточенко Т.І. , подано відзив на зустрічний позов ОСОБА_2 , в якому вона просить відмовити в задоволенні зустрічного позову , мотивуючи тим , що в лютому 2024 року ОСОБА_2 пішов з сім`ї , мешкає окремо , ніякої участі в утриманні дітей не приймав. Саме мати ОСОБА_9 проживає з дітьми , займається їх вихованням та утриманням . ( а.с. 107-111)

Рух справи.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 29.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 07.10.2024 прийнята до розгляду зустрічна позовна заява ОСОБА_2 про стягнення аліментів та здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

02.12.2024 ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду по суті.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Шесточенко Т.І., у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, первісний позов ОСОБА_1 підтримала, прохала його задовольнити, зустрічний позов ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Чумаков О.А. , до суду не з`явився, подав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 просить задовольнити , в первісному позові ОСОБА_1 -відмовити.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом установлено, що 25 квітня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_10 уклали шлюб, який зареєстрований Комінтернівським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 166,що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , від 11 липня 2018 року. ( а.с. 4)

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 06 серпня 2024 року , шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 16.09.2024 . ( а.с.8-9)

У шлюбі у сторін народилися діти, сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане 25 жовтня 2019 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, та серії НОМЕР_3 , видане 17 червня 2021 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), відповідно. ( а.с. 5,6)

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25.11.2022, виданої виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 25.11.2022 , у будинку АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 з дружиною ОСОБА_1 , синами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , пасинками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ( а.с. 7 )

На даний час батько проживає окремо від дітей, матеріальної допомоги на утримання синів не надає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992 року, №250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, законом встановлено мінімальний розмір частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка стягується у безспірному порядку 1/3 частка на двох дітей.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць складає 3028,00 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років 2563,00 грн; дітей віком від 6 до 18 років 3196,00 грн.

Згідно роз`яснень, які викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 червня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється, як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як свідчить ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

При визначенні зазначеного розміру аліментів, суд виходить із встановлених обставин справи, а також того, що спільні діти сторін ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають разом із позивачкою ОСОБА_1 , у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні малолітніх дітей, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дітей. Серед іншого суд , враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відомостей про незадовільний стан здоров`я відповідача ОСОБА_2 суду не надано. Інших неповнолітніх дітей, дружини, непрацездатних батьків на утриманні відповідача , судом не встановлено . Доказів неможливості сплати аліментів у такому розмірі, який просить позивачка , відповідач до суду не надав. Даних про те, що розмір доходів відповідача не дає йому змоги сплачувати аліменти на утримання синів , матеріали справи не містять.

Оскільки, відповідач є батьком малолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, є здоровим та працездатним чоловіком, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову ОСОБА_1 та стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його доходів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Визначений судом розмір аліментів на переконання суду дозволить зберегти баланс між потребами дітей та потребами відповідача. На думку суду, даний розмір аліментів буде розумним і справедливим, а також достатнім для забезпечення мінімальних потреб дітей та не буде ставити у скрутне становище платника аліментів.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати синів з урахуванням їх потреб.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 про стягнення аліментів , то суд вважає залишити позов без задоволення, оскільки доказів проживання дітей з батьком суду не надано.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ст.191 ч.1 СК України аліменти на утримання дитини необхідно стягувати з дня пред`явлення позову, а саме з 22.08.2024.

Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання судових витрат суд враховує наступне.

Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 1211 грн 20 коп.

Оскільки позивачка, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, з урахуванням вище викладеного, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 180, 181 СК України, ст. 7, 10, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 , 354 ,355, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей, починаючи з 22.08.2024 , спочатку до повноліття сина ОСОБА_5 , а потім по частці доходу до повноліття сина ОСОБА_6 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106)в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне ім`я сторін:

Позивачка : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;

Суддя: Л. В. Вовк