ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/930/24 Номер провадження 22-ц/814/398/25Головуючий у 1-й інстанції Дністрян О. М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Триголов В.М.,

судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,

секретар: Пєшков В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 липня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про встановлення факту перебування на утриманні, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про встановлення факту перебування на утриманні.

Свою позовну заяву мотивувала тим, що вона є рідною мамою ОСОБА_2 , відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. ОСОБА_3 з моменту народження і до моменту смерті проживав разом з нею та рідною сестрою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Через те, що вона є особою з інвалідністю III групи і через стан здоров`я не може ніде працювати, її син ОСОБА_4 повністю матеріально утримував свою рідну сестру ОСОБА_2 .. З початком військової агресії проти України, ОСОБА_4 , згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 за призовом був зарахований до списків особового складу військової частини.

У березні 2023 року родині прийшло сповіщення про смерть ОСОБА_4 який загинув під час безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Листом від 31.01.2024 р. № 248/Т 01-15/2 Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради повідомило, що питання про надання статусу «Члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України» її дочці ОСОБА_2 може бути розглянуто лише за умови призначення їй пенсії по втраті годувальника за загиблого брата. ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 31.01.2024 р. № 9/1/1368 повідомив, що підстав для надання дочці посвідчення « ОСОБА_5 сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби» не вбачається.

У зв`язку із чим ОСОБА_1 просила встановити факт перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні брата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 під час безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 липня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про встановлення факту перебування на утриманні відмовлено.

В апеляційному порядку рішення оскаржили позивачі. Скарга мотивована тим , що рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції були порушені норми матеріального права та неправильно застосовані норми процесуального права.

В обґрунтування скарги , позивачі зазначають, що ОСОБА_2 постійно мешкала з братом ОСОБА_4 вела з ним спільний побут та утримувалась за рахунок його заробітної плати.

Встановлення факту перебування на утриманні необхідне ОСОБА_2 для забезпечення соціальними пільгами , гарантіями та компенсаціями , визначеними ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Апелянти вказують, що про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету , спільного харчування, купівля майна для спільного користування , участь у спільних витратах на утримання житла , його ремонт, надання взаємної допомоги , наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням , інших обставин , які засвідчують реальність сімейних відносин.

Тож, суд першої інстанції вказуючи на недостатність наданих доказів для підтвердження заявленого факту , прийшов до хибних висновків про відмову у задоволенні позову.

Позивачі просять скасувати рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 липня 2024 року, та постановити нове , про задовлення позову в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є рідним сином позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та рідним братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 16.07.1996р., копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 від 23.07.2002р., копією свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_4 від 05.03.2013р., копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 від 21.05.2013р., витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України №4 (а.с.10, 11,16,17,19,20).

Також встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 рокув с. Парасковіївка Бахмутського району Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 від 07.02.2023р. (а.с.21).

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №4357 від 13.04.2023р., ОСОБА_4 в період з 13.08.2022р. по 16.09.2022р, з 17.09.2022 по 30.10.2022, з 05.11.2022 по 12.12.2022, з 31.01.2023 по 02.02.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в с. Гусарівка Харківської області, село Кліщіївка Донецької області (а.с.23).

Згідно з довідкою військової частини № НОМЕР_7 Міністерства оборони України №5107 від 13.04.2023р., для членів сімей осіб, які приймали безпосередньо участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, видана ОСОБА_1 про те, що її син ОСОБА_4 захищав незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 під час безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с.24).

Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради від 31.01.2024 р. № 248/Т 01-15/2 на ім`я ОСОБА_1 , питання про надання статусу «Члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України» її дочці ОСОБА_2 може бути розглянуто лише за умови призначення їй пенсії по втраті годувальника за загиблого брата (а.с.30).

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_10 від 31.01.2024 р. № 9/1/1368 на ім`я ОСОБА_1 , підстав для надання її дочці посвідчення « ОСОБА_5 сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби» не вбачається (а.с.31).

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Частиною 2 указаної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Даний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, Постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору

Відповідно до ст. 16-1 цього Закону право на призначення та отримання грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надані заявниками та досліджені судом першої інстанції докази в їх сукупності не дають підстав для висновку про те, що ОСОБА_7 перебувала на утриманні померлого ОСОБА_4 .

Так, як встановлено судом, заявник ОСОБА_1 є повнолітньою, працездатною , не працевлаштованою.

На момент винесення рішення судом першої інстанції (24.07.2024) ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_11 була повнолітньою , працездатною та не працевлаштованою.

Не зважаючи на надання заявником відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб , Довідки про відсутність соціальних виплат ОСОБА_1 не надано суду відомостей про її дохід із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, а також про наявність чи відсутність у її власності майна .

Варто звернути увагу , що згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Скаржником , на думку суду не доведено , що остання не утримувала та не утримує свою доньку ОСОБА_2 . Окрім того , не доведено й відсутності доходу та не здійснення нею батьківського обов`язку з утримання її доньки ОСОБА_2 .

У матеріалах справи відсутні докази щодо розміру доходів як померлого ОСОБА_4 , так і заявника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 .

Співвідношення розмірів допомоги, яку ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_1 отримувала від ОСОБА_4 , та інших одержуваних ними доходів судом першої інстанції не встановлено і можливість встановити таке співвідношення на стадії апеляційного перегляду справи відсутня, оскільки такі докази заявниками не подані.

Отже, з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів відсутні підстави для висновку, що матеріальна допомога ОСОБА_4 , була постійним і основним джерелом засобів до існування ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_1 ..

Факт надсилання померлим ОСОБА_4 протягом 2022-2023 років коштів на картковий рахунок ОСОБА_2 , не дає підстав для висновку про те, що ОСОБА_2 перебувала на утриманні свого брата ОСОБА_4 ..

Відтак, наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов