ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2491/23 Номер провадження 22-ц/814/153/25Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

секретаря: Сальної Н.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гонтара Валерія Миколайовича

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 квітня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Піцул Валерій Юрійович про визнання права на спадщину за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Гонтар В.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Піцулом В.Ю. 20.01.2022 реєстровий напис 31, 32, яким заповідав належну йому квартиру АДРЕСА_1 позивачу.

Звернувшись у встановлені законом строки до вказаного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, він отримав відмову, оформлену Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.02.2023 № 48/02-31, з якої вбачається, що отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезгадану квартиру як на цілий об`єкт нерухомості неможливо, оскільки, у покійного є дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка, на думку нотаріуса, має право на обов`язкову частку у спадщині як спадкоємець за законом згідно із ст. 1241 ЦК України, оскільки є непрацездатною.

Вважає, що він має право на спадкування цілого об`єкту, оскільки на момент відкриття спадщини відповідач не була непрацездатною особою чи особою, для якої спадкодавець був єдиним годувальником, що, відповідно, виключає її право на обов`язкову частку у спадщині.

Враховуючи викладене просив визнати за ним право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на цілий об`єкт нерухомого майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 квітня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за заповітом відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Гонтар Валерій Миколайович, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач на час відкриття спадщини не була непрацездатною особою чи особою, для якої спадкодавець був єдиним годувальником, що виключає її право на обов`язкову частку у спадщині на спірну квартиру.

Вказав, що суд, обмежившись констатацією досягнення відповідачем 60 років на час відкриття спадщини без з`ясування факту її працездатності на цей час, не перевіривши чи має відповідач необхідний страховий стаж, дійшов передчасних висновків щодо права останньої на обов`язкову частку у спадщині.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким належну йому квартиру АДРЕСА_1 заповідав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

31.01.2023 ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка ОСОБА_3 .

27.02.2023 приватний нотаріус Піцул В.Ю. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілий об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 як спадкоємець за законом має право на обов`язкову частку у спадщині.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що на момент смерті спадкодавця його дружина ОСОБА_2 , досягла віку 60 років, а тому відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вважається непрацездатною особою та врахував положення статті 1241 ЦК України, що пов`язує виникнення права на обов`язкову частку у спадщині саме із фактом непрацездатності вдови (вдівця).

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком, виходячи з наступного.

Спадкування в Україні регулюється основним регулятором приватних відносин, яким є ЦК України (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року в справі № 398/1796/20 (провадження № 61-432сво22)).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (частина перша статті 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням (частина перша та друга статті 1268 ЦК України).

Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини (частина третя статті 1235 ЦК України).

Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини (частина четверта статті 1236 ЦК України).

Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 1241 ЦК України).

Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 листопада 2021 року у справі № 607/24365/19 (провадження № 61-6658св21), від 08 грудня 2021 року у справі № 552/3281/20 (провадження № 61-5972св21).

Відповідно до абзацу сімнадцятого статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Згідно з ч. 3 ст. 75 Сімейного кодексу України непрацездатними вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті свого чоловіка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 мала повних 60 років.

За таких обставин, ОСОБА_2 на день смерті спадкодавця була непрацездатною особою, оскільки досягла віку, що дає право на призначення пенсії.

Доводи апеляційної скарги з приводу не врахування районним судом наявності у відповідача страхового стажу не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, оскільки встановлення таких даних не впливає на визначення непрацездатності, а мають значення для призначення пенсії за віком.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат», п. п. 5. 5 п. 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус в обов`язковому порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Частина четверта статті 1268 ЦК України встановлює, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Прийняття спадщини спадкоємцем, є обов`язковою умовою здійснення права на спадщину як за законом, так і за заповітом, а також і права на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до пунктів 5.11, 5.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (Порядок) визначено, що при визначенні розміру обов`язкової частки враховується все спадкове майно, як заповідане, так і те, що не охоплене заповітом, а також речі звичайної домашньої обстановки та вжитку. До складу спадкового майна входить і право на вклад у банку (фінансовій установі) незалежно від того, зроблено розпорядження у заповіті чи безпосередньо у банку (фінансовій установі).

Якщо заповідана лише частина спадкового майна, обов`язкова частка визначається, виходячи із вартості всього спадкового майна, але виділяється обов`язковому спадкоємцю з тієї частки спадкового майна, що залишилась поза заповітом. Якщо частка майна, що залишилась не заповіданою, менша порівняно із розміром обов`язкової частки у спадщині, обов`язковий спадкоємець отримує частку, якої не вистачає, із заповіданої частини спадкового майна.

Інші доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гонтара Валерія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: О. О. Панченко

В. П. Пікуль