20.03.2025 Єдиний унікальний номер 205/9541/24
Справа № 205/9541/24
Провадження № 2/205/1199/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Федотової В.М., за участю секретаря судового засідання Киричок Л.А., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказана цивільна справа.

24.12.2024 року позивач ОСОБА_1 направила до суду клопотання про витребування доказів, в якому вона просила суд витребувати у ТОВ «Рада 2» наступну інформацію:

- чи мало підприємство ТОВ «Рада 2» на момент укладання Договору К/Р2-2/12104/16 відповідну ліцензію на здійснення охоронної діяльності шляхом надання послуг «забезпечення пропускного режиму» у будинку АДРЕСА_1 ? Якщо так то витребувати у ТОВ «Рада 2» оригінал ліцензії, у разі відсутності ліцензії оригінал довідки про прийняття заяви про переоформлення ліцензії та первинні документи на підтвердження здійснення оплати щодо переоформлення ліцензії;

- чи мало підприємство ТОВ «Рада 2» на момент укладання Договору К/Р2-2/12104/16 у своєму штаті співробітників-охоронців, залучених до надання послуг із «забезпечення пропускного режиму» у будинку АДРЕСА_1 ? Якщо так, то зазначити фактичну кількість персоналу та витребувати оригінали трудових договорів та первинних документів на підтвердження здійснення оплати праці персоналу;

- витребувати у ТОВ «Рада 2» оригінали первинних документів, актів щодо встановлення, придбання та обслуговування переговорного пристрою з аудіо і відео фіксацією та електромагнітним замком, встановленого у під`їзді будинку АДРЕСА_1 , зазначивши дату придбання, його вартість, дату встановлення та обслуговування.

Також, у своїй заяві від 24.12.2024 року позивач просила суд постановити окрему ухвалу про застосування до відповідача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, оскільки відповідач, на думку позивача, зловживає процесуальними правами та не надає відповіді на письмове опитування позивача.

Представник відповідача адвокат Фоменко Д.А. через систему «Електронний суд» направив до суду заперечення на клопотання позивача про застосування до відповідача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу у якому просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що 10.02.2025 року відповідачем через систему «Електронний суд» була надана вичерпна та ґрунтовна відповідь на поставлені позивачем питання, викладені нею в заяві про письмове опитування. Таким чином, відсутнє ухилення відповідача від виконання своїх процесуальних обов`язків, на чому безпідставно наполягає позивач. Окрім того, на думку представника відповідача, саме позивач, відверто зловживаючи своїми правами, в черговий раз винесла на розгляд суду спір про той самий предмет, з тих самих підстав, між тими самими сторонами, оскільки в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська вже перебувають на розгляді справи № 205/10564/24 та № 205/2168/24 про той самий предмет, з тих самих підстав, між тими самими сторонами.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явилася, на електронну адресу суду направила клопотання у якому просила засідання проводити за її відсутності, клопотання про витребування доказів та застосування до відповідача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Фоменко Д.А. через систему «Електронний суд» направив до суду заяву у якій просив підготовче судове засідання проводити за його відсутності, проти задоволення клопотань позивача про витребування доказів та застосування до відповідача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу заперечував з підстав, викладених ним у запереченнях.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись із клопотаннями позивача, запереченнями представника відповідача та матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку.

Щодо клопотання позивача про застосування до відповідача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Положеннями ст. 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

За змістом ст. 144 ЦПК України, заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 11.02.2025 року представником відповідача через систему «Електронний суд» було направлено до суду заяву у якій ним надана відповідь на поставлені позивачем питання у порядку ст. 93 ЦПК.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення клопотання позивача про застосування до відповідача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу відсутні, обставин зловживання процесуальними правами з боку позивача судом не встановлено.

Щодо клопотання позивача про витребування доказів суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно із ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Положеннями ч. 1 ст. 84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Суд звертає увагу, що згідно із вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У відповіді на письмове опитування позивача стороною відповідача зазначено, що на момент укладення договору № К/Р2-2/12/04/16 від 12.04.2016 року відповідач не мав ліцензії на надання послуг «забезпечення пропускного режиму», оскільки чинне на той момент законодавство України не вимагало наявності такої ліцензії. На момент укладення договору № К/Р2-2/12/04/16 від 12.04.2016 року відповідач не мав у своєму штаті співробітників-охоронців, натомість мав укладений договір з третьою особою на надання послуг пропускного режиму, у штаті якого були консьєржі, які, власне, і надавали послуги пропускного режиму в секціях будинку АДРЕСА_1 . Періодично вартість надання послуг контрольно-пропускного режиму переглядається і затверджується рішеннями загальних зборів співвласників будинку. На сьогоднішній день у відповідача не збереглися первинні документи на придбання переговорних пристроїв у будинку, а також актів виконаних робіт щодо їх встановлення, оскільки згідно внутрішнього положення про зберігання документів граничним терміном зберігання документів є 5 років.

Таким чином, суд не вбачає підстав для витребування у відповідача доказів, про які просить позивач, оскільки сторона відповідача зазначила про їх фактичну відсутність.

Окрім того, на думку суду, витребування у відповідача інформації про наявність у штаті співробітників-охоронців, залучених до надання послуг послуг із «забезпечення пропускного режиму» у будинку АДРЕСА_1 , із зазначенням фактичної кількості персоналу та наданням оригіналів трудових договорів та документів на підтвердження здійснення оплати праці персоналу, а також оригіналів первинних документів, актів щодо встановлення, придбання та обслуговування переговорного пристрою з аудіо і відео фіксацією та електромагнітним замком, встановленого у під`їзді будинку АДРЕСА_1 , не відноситься до предмету розгляду вказаної справи, а тому суд, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 77 ЦПК України, не знаходить правових підстав для задоволення клопотання позивача про витребування доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотань позивача про витребування доказів та застосування до відповідача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76, 83, 84, 247, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу відмовити.

Підготовче судове засідання відкласти на 08 квітня 2025 року на 11 годину 00 хвилин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Федотова В.М.

.