"20" березня 2025 р. Справа № 363/3336/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

судді Олійник С.В.,

за участі секретаря Ходасевич Д.А.,

без участі сторін, розглянувши у підготовчому засіданні в м. Вишгороді питання про визнання явки позивача обовязковою у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації, в особі уряду Російської Федерації про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої збройною агресією Російської Федерації проти України,

встановив:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Російської Федерації, в особі Уряду Російської Федерації про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої збройною агресією Російської Федерації проти України.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08 липня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 грудня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21 січня 2025 року відкладено розгляд справи на 17 лютого 2025 року, визнано явку позивача обов`язковою.

В судові засідання 21 січня 2025 року, 17 лютого 2025, 20 березня 2025 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно зі ст. ст. 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявку в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання.

Згідно з матеріалами справи з моменту відкриття провадження у справі у жодне з призначених судових засідань позивач не з`явився.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Частиною 2 статті 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Отже, за обставин цієї справи право позивача на доступ до правосуддя буде забезпеченим саме шляхом повторного подання до суду відповідної позовної заяви.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що одним із принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи, що передбачено п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, тому учасникам судового розгляду слід належним чином виконувати усі свої процесуальні обов`язки для забезпечення реалізації вказаного принципу.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, позивач повторно не з`явився у судове засідання, явка якого визнана судом обов`язковою, клопотань про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції не подав, а неявка позивача перешкоджає вирішенню спору, суд дійшов до висновку про залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, 260, 261, 354ЦПК України, суд

постановив:

Цивільний позов ОСОБА_1 до Російської Федерації, в особі Уряду Російської Федерації про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої збройною агресією Російської Федерації проти України залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Олійник