РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025

м.Харків

Справа № 639/8518/20

провадження 2/639/40/25

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря- Семенюк А.Є.

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідачі- ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у грудні 2020 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом її продажу позивачем будь-якій третій особі-покупцю за ціною не нижче за звичайні ціни на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності, але не нижче за встановлену сторонами у п. 4 Договору іпотеки у розмірі 164 125 грн., в рахунок погашення заборгованості на суму 32500 доларів США, яка визначена виконавчим написом вчиненим 27.10.2010 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. на суму 736 818,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.03.2007 ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_5 32500 доларів США,зі строком повернення не пізніше 23.02.2008. З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 передала ОСОБА_5 в іпотеку кв. АДРЕСА_1 за іпотечним договором, посвідченим 23.03.2007 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. ОСОБА_3 не приступив до виконання умов договору позики. 22.10.2010 ОСОБА_5 направлена вимога боржнику та іпотекодавця. Надходження поштового повідомлення проігноровано. 27.10.2010 приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_3 за договором позики 32500 доларів США. На прохання ОСОБА_3 про надання додаткового часу для виконання зобов`язання, ОСОБА_5 не квапився із виконанням напису. У 2013 р. ОСОБА_5 знову звернувся до ОСОБА_3 і ОСОБА_2 з вимогою усунути порушення виконання зобов`язання , але його претензія залишена без реагування.21.10.2013 ОСОБА_5 звернувся до Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові із заявою про відкриття виконавчого провадження. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.04.2015 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 гривневий еквівалент процентів за користування позикою з 27.10.2010 по 05.02.2015 в сумі 11534 долари США, що дорівнює 2 51 245,43 грн. 178,3027 грн., трьох процентів річних по 05.02.2015-4175 доларів США (90945,15 грн.), неустойки за той же період-781500 грн., а всього 1 123690,58 грн. В рахунок задоволення вимог за договором позики щодо сплати процентів, неустойки, 3% річних, а також згідно з виконавчим написом, звернуто стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.07.2016 рішення суду 1 інстанції та ухвала апеляційного суду скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції та 04.11.2016 залишена без розгляду. Крім того, 17.06.2016 Київським районним судом м.Харкова ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 за договором позики процентів за користування коштами за період з 05.02.2014 по 05.04.2016 , трьох відсотків річних, неустойки в сумі 736 818,12 грн. Оскільки ОСОБА_3 належним чином не виконав свої зобов`язання з повернення позики, ОСОБА_5 відступив свої право вимоги новому кредитору- ОСОБА_1 , про що повідомив боржника і іпотекодавця. 22.10.2016 ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса, як державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію за ним права власності на предмет іпотеки. Рішенням суду від 27.03.2019 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду від 16.07.2019, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 18.03.2020, визнано протиправним і скасоване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.10.2016 про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 . Наразі власником квартири АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_2 . Оскільки кредитор не задовольнив жодних потреб з повернення позичених коштів, ОСОБА_1 вимушений був звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю ( а.с. 88).

Не погодившись з позовом , представник відповідача ОСОБА_2 надав відзив, в якому зазначає, що порушення зобов`язання за договором позики виникло 23.02.2008, отже позикодавець набув право звернення з позовом і почався перебіг строку позовної давності.На момент пред`явлення позову минуло близько шести років, тобто строк позовної давності минув. З цих підстав Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.04.2015 та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30,03,2016 про стягнення коштів з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 та звернення стягнення на предмет іпотеки.В подальшому ОСОБА_5 надав заяву про залишення позову без розгляду і відступив права вимоги за іпотечним договором від 23.03.2007 ОСОБА_1 . У договорі іпотеки сторонами визначено тільки один спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме вчинення виконавчого нотаріального напису, після якого і переходить право власності на квартиру. Своє право про визнання права власності на спірне майно позивач не використав, а тому вважає, що позовні вимоги , як звернення стягнення на предмет іпотеки за процедурою ст. 38 Закону України «Про іпотеку» шляхом продажу є незаконними, не були визначені сторонами. Новий кредитор наділений правами і обов`язками первісного кредитора. Позивач жодним чином не вказує причини пропуску строку давності і не просить про їх поновлення ( а.с. 97-101,102-104,206-211).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, про причини неявки суд не сповістив,подав заяву про застосування строків давності та додаткові обґрунтування такої заяви.Звертає увагу на те, що 27.10.2009 приватним нотаріусом Малаховою Г.І. було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_3 32500 доларів США, які позичальник повинен був повернути до 23.02.2008. Саме з цієї дати у позивача виникло право на відповідний позов. За положеннями ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги. Звернення стягнення на предмет іпотеки не вказано у цій статті. На момент пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки минуло більше трьох років з часу, коли позивач дізнався про порушення його прав та інтересів, а тому втратив право на захист через суд ( а.с. 120-123,135-138).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 09 квітня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про зупинення провадження по справі до набрання законної сили судового рішення Жовтневого районного суду м.Харкова по справі №638/10705/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа- ОСОБА_3 про визнання припиненим договору поруки.Провадження у справі поновлено ухвалою суду від 04.06.2024 ( а.с.126-127,158).

Суд, вислухавши вступне слово та пояснення представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного.

23 березня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В. А. та зареєстрований у реєстрі за № 1344, відповідно до умов якого, ОСОБА_5 , як позикодавець, передав у власність ОСОБА_3 , як позичальнику, а позивальник у свою чергу прийняв валютні цінності на суму 32 500,00 дол. США, із кінцевим терміном повернення вказаних коштів не пізніше 23 лютого 2008 року.

Із метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, 23 березня 2007 року між ОСОБА_2 , як іпотекодавцем, та ОСОБА_5 ,як іпотекодержателем, укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В. А., зареєстрований у реєстрі за № 1347, відповідно до умов якого, при невиконанні боржником своїх зобов`язань за договором позики вчиняється відповідний виконавчий напис, після якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі-продажу належить ОСОБА_2 , переходить до іпотекодержателя ( а.с. 12-13).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не приступив до виконання умов договору позики, 22 вересня 2010 року ОСОБА_5 направлено на адреси ОСОБА_3 . І ОСОБА_2 письмові вимоги про усунення порушень, у яких зазначено стислий зміст порушених зобов`язань за договором позики від 23.03.2007, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги ( а.с. 14,18).

27.10.2010, за заявою ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малахової Г. І. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 3829, відповідно до якого пропонує за цим документом стягнути з позичальника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 борг у сумі, еквівалентній 32 500,00 дол. США, які позичальник повинен був повернути не пізніше 23 лютого 2008 року. Крім того, у виконавчому написі зазначено, що цей виконавчий документ набирає чинності з дня його вчинення і відповідно до статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» має бути пред`явлений до виконання протягом трьох років ( а.с. 22).

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 умов договору позики та на підставі виконавчого напису нотаріуса, ОСОБА_5 21 жовтня 2013 року звернувся до Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження.

23 жовтня 2013 року головним державним виконавцем Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ відкрито виконавче провадження ВП № 40535020 із виконання виконавчого напису № 3829, виданого 27 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г. І. щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі еквівалентній 32 500,00 дол. США, які позичальник повинен був повернути не пізніше 23 лютого 2008 року. Постановою державного виконавця від 29.12.2017виконавчий напис повернуто стягувачу за п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» ( а.с. 35).

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних, неустойки і звернення стягнення на предмет іпотеки, який задоволено рішенням суду від 16 квітня 2015 року та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_6 ( поручителя) гривневий еквівалент процентів за користування позикою в період з 27.10.2010 року по 05.02.2015 року в розмірі 11 534,00 доларів США, що становить 251 245,43 грн., трьох процентів річних за період з 27.10.2010 року по 05.02.2015 року в розмірі 4 175,00 доларів США, що еквівалентно 90 945,15 грн., неустойку за період з 27.10.2010 року по 05.02.2015 року в сумі 781 500,00 грн., а всього - 1 123 690, 58 грн. 58 коп.

В рахунок задоволення вимог за договором позики від 23.03.2007 року щодо сплати процентів за користування позикою, трьох процентів річних та неустойки за період з 27.10.2010 року по 05.02.2015 року на загальну суму 1 123 690,58 грн. та щодо повернення позичених коштів в сумі 32 500,00 доларів США згідно виконавчого напису приватного нотаріуса ХМНО Малахової Г. І. № 3829 від 27.10.2010 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 - із застосуванням визначеної статтею 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_5 права на продаж предмета іпотеки будь-які особі - покупцю на власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу. Надані іпотекодержателю права пред`являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви з питань отримання витягів та інших документів, довідок про склад сім`ї, а також вчиняти всі інші дії, пов`язані з виконанням цих питань.Виселено ОСОБА_2 з іпотечного майна -квартири АДРЕСА_1 , передано предмет іпотеки в управління ОСОБА_5 на період до її реалізації. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.03.2016 рішення набрало законної сили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.07.2016 рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.04.2015 та ухвала апеляційного суду Харківської області від 30.03. 2016 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення, суд касаційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, що призвело до неможливості подати свої заперечення та заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони.Про застосування наслідків спливу строку позовної давності відповідачем заявлено в апеляційній скарзі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 04.11.2016 позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 залишена без розгляду. Така заява ОСОБА_5 мотивована тим, що 07.06.2016 між ним і ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги і позивач втратив процесуальну зацікавленість ( а.с. 36-47).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 продовжував невиконання взятих на себе за договором позики зобов`язань із повернення позичених коштів, ОСОБА_5 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних та неустойки, який задоволено рішенням суду від 17 червня 2016 року.Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики від 23 березня 2007 року за період із 05 лютого 2014 року по 05 квітня 2016 року у вигляді процентів за користування коштами та трьох процентів річних у сумі еквівалентній 13 705,00 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 341 318,12 грн, а також визначену договором неустойку в розмірі 395 500,00 грн, а всього - 736 818,12 грн.Вказане рішення набрало законної сили 18 серпня 2016 року ( а.с. 48-50).

07 червня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладений договір відступлення права вимоги за іпотечним договором (договором про задоволення вимог іпотекодержателя), посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В. А. 23 березня 2007 року за реєстровим № 1347, відповідно до якого ОСОБА_5 , як первісний іпотекодержатель, передав новому іпотекодержателю ОСОБА_1 , а новий іпотекодержатель прийняв від первісного іпотекодержателя всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за іпотечним договором (договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Цей договір укладений з одночасним відступленням прав за договором основного зобов`язання та сторони домовились, що відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Договір про відступлення права вимоги посвідчений 07 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В. М. за реєстровим № 801. У пункті 5 договору зазначено, що за цим договором до нового іпотекодержателя переходять всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за іпотечним договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Із моменту укладення договору новий іпотекодержатель вважається стороною іпотечного договору, а первісний іпотекодержатель втрачає всі права за іпотечним договором.

На виконання досягнутої сторонами у пункті 7 договору умови, 13 червня 2016 року первісний кредитор ОСОБА_5 направив на адреси ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомлення про відступлення права вимоги за договором позики та про відступлення вимоги за іпотечним договором.Поштове відправлення на адресу ОСОБА_3 повернуто за закінченням терміну зберігання, ОСОБА_2 вручено рекомендоване повідомлення ( а.с. 57-58,61-62).

Державним реєстратором -приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. 24 жовтня 2016 року внесено запис про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності договір задоволення вимог іпотекодержателя від 23 березня 2007 року та договір відступлення права вимоги від 07 червня 2016 року.

У 2018 році ОСОБА_2 пред`явила позов до суду про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського МНО Стрельченко О.В. про державну реєстрацію права та їх обтяжень від 24.10.2016, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_7 .Рішенням Жовтневого районного суду м.Хакова від 27.03.2019 у позові ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16.07.2019 рішення суду скасовано та ухвалене нове, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., ОСОБА_3 задоволено частково.Визнано протиправним та скасувано рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень від 24 жовтня 2016 року, індексний номер 32007568 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., номер запису про право власності: 17110098 ( а.с. 71-76).

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять доказів, що при здійсненні приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу реєстрації права власності за ОСОБА_1 , вирішувалось питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого напису. Окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя між сторонами не укладався, не надано оцінки щодо порушення порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. З наявних матеріалів справи не вбачається, що новий іпотекодержатель ОСОБА_1 отримував виконавчий напис, що є обов`язковим згідно із застереженням в іпотечному договорі, питання про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого напису від 27 жовтня 2010 року до пред`явлення документів нотаріусу при реєстрації права власності не вирішувалось.

Постановою Вtрховного Суду від 18.03.2020 постанову Харківського апеляційного суду залишено без змін.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рестру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на кв. АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 . Вказане майно обтяжено іпотекою на підставі договору іпотеки серія та номер 1347, посвідченого 23 березня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А., іпотекодавець ОСОБА_2 , іпотекодержатель ОСОБА_1 ( а.с. 84-87).

Звертаючись з позовом до ОСОБА_2 позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом її продажу позивачем будь-якій третій особі-покупцю за ціною не нижче за звичайні ціни на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності, в рахунок погашення заборгованості на суму 32500 доларів США.

Згідно іпотечного договору від 23 березня 2007 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 ,посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В. А., зареєстрований у реєстрі за № 1347, при невиконанні боржником своїх зобов`язань за договором позики вчиняється відповідний виконавчий напис, після якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі-продажу належить ОСОБА_2 , переходить до іпотекодержателя .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Закон) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

За положеннями статей 12 і 33 Закону, одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави( іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю.

Відповідно до частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина четверта статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону України «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»).

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

У договорі сторони передбачили, що при невиконанні боржником своїх зобов`язань за договором позики вчиняється відповідний виконавчий напис, після якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі-продажу належить ОСОБА_2 , переходить до іпотекодержателя.

Через порушення порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, а також реєстрації права власності постановою Харківського апеляційного суду від 16.07.2019 скасовано рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень від 24 жовтня 2016 року про реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_1 .

Заперечуючи проти позову про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом її продажу позивачем будь-якій третій особі-покупцю, позивач ОСОБА_2 та третя особа- ОСОБА_3 просили застосувати строк позовної давності, стверджуючи, що порушення зобов`язання за договором позики виникло 23.02.2008, отже позикодавець набув право звернення з позовом і з того часу розпочався перебіг строку позовної давності.

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з частинами третьою, четвертою статі 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 23 березня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладений договір позики, за яким ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_3 валютні цінності на суму 32 500,00 дол. США, із кінцевим терміном повернення вказаних коштів не пізніше 23 лютого 2008 року. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, тобто з цього часу ОСОБА_5 було достеменно відомо про невиконання умов договору позики позичальником та порушення внаслідок цього його прав, а тому він мав право на захист своїх прав, пов`язаних із неповерненням суми боргу в позасудовому або судовому порядку шляхом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах трирічного строку позовної давності, тобто до 23 лютого 2011 року.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Г. І. . якою 27.10.2010 вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 3829, відповідно до якого пропонується за цим документом стягнути з позичальника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 борг у сумі, еквівалентній 32 500,00 дол. США,

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 червня 2023 року у справі №755/13805/16-ц зробила висновок, що слід розмежовувати вимоги про стягнення боргу за основним зобов`язанням та про звернення стягнення на предмет іпотеки . Переривання загальної позовної давності за вимогою про стягнення боргу за основним зобов`язанням не перериває перебігу загальної позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки і навпаки (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду у постановах від 26 січня 2022 року у справі № 442/7773/17, від 28 вересня 2022 року у справі № 754/16764/17, від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19, від 19 жовтня 2022 року у справі № 712/19272/12, від 21 вересня 2022 року у справі № 205/2480/19, від 02 листопада 2022 року у справі № 344/19567/19, від 01 лютого 2023 року у справі № 522/9497/14-ц.

У грудні 2014 року ОСОБА_5 пред`явив позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_6 процентів за користування позикою , неустойки, трьох відсотків річних за період з 27.10.2010 року по 05.02.2015 року . В рахунок задоволення цих вимог, а також в рахунок вимог згідно виконавчого напису від 27.10.2010 року в сумі 32 500,00 доларів США, просив звернути стягнення на предмет іпотеки - належну відповідачу ОСОБА_2 , із застосуванням процедури продажу згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» шляхом надання позивачу права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцю.

Після скасування ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.07.2016 рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.04.2015 та ухвали апеляційного суду Харківської області від 30.03. 2016 року про задоволення позову, повернення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, ОСОБА_5 подав заяву про залишення позову без розгляду, уклавши договір відступлення права вимоги з ОСОБА_1 . Позовна заява залишена без розгляду ухвалою суду від 04.11.2016.

З урахуванням наведеного, перебіг позовної давності за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки починається від дня, коли у кредитора (іпотекодержателя) виникло право на відповідний позов, незалежно від того, чи звертався він після цього до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у грудні 2020 року.

За таких обставин суд вважає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем і 3 особою у спорі, є підставою для відмови у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовуОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін: Позивач- ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 );

Відповідачі- ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 );

- ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ).

Повне судове рішення складено 24.03.2025.

СУДДЯ -