Справа № 536/3109/24
Провадження № 2/536/324/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р.

відповідачки ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2024 року позивач, Полтавський обласний центр зайнятості, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

В обґрунтування позовних вимог посилаються, що 03.07.2017 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю. Цього ж дня, їй надано статус безробітної та наказом від 03.07.2017, призначено виплату допомоги по безробіттю з 10.07.2017 року. 11.04.2018 року ОСОБА_1 подала до Центру зайнятості заяву про зняття її з обліку та відмову від послуг служби зайнятості та наказом від 11.04.2018 року припинено реєстрацію відповідачки в Центрі зайнятості як безробітної та припинено виплату допомоги по безробіттю. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення від 07.04.2022 встановлено, що відповідачка в період перебування на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ з 03.07.2017 по 11.04.2018 одночасно отримувала надбавку по догляду за дитиною з інвалідністю з 01.01.2007. Тобто ОСОБА_1 подала неправдиві відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй допомоги по безробіттю ,а отже, не мала права перебувати на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ та в період з 03.07.2017 року по 10.04.2018 року та незаконно отримала допомогу по безробіттю у розмірі 19 969 грн 41 коп.

Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 19 969 грн 41 коп та судовий збір.

Ухвалою судді від 19 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У поданому відзиві на позовну заяву, ОСОБА_1 посилається, що нею при зверненні до центру зайнятості було повідомлено про свої сімейні обставини та надано відповідні документи, надано згоду на обробку персональних даних з метою здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації для нарахування матеріального забезпечення на випадок безробіття, просить застосувати строк позовної давності до вимог Полтавського обласного центру зайнятості за позовом про стягнення допомоги по безробіттю посилаючись, що позивач з 03.07.2017 по 11.04.2018 фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це і строк позовної давності сплив. Вважає, що посилання позивача на Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» не коректне, тому що визначає правовідносини між Фондом та роботодавцем, а не між колишнім працівником та Фондом та з огляду на вище викладене, просить відмовити в позові.

У запереченні на відзив, позивач вважає доводи невизнання позову безпідставними та необґрунтованими. Так, в особистій заяві від 03.07.2017 поданій ОСОБА_1 про надання їй статусу безробітного, вона стверджувала, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, не отримує відповідно до законодавства допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за дитиною-інвалідом. Крім того, відповідачка була ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого як безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, що підтверджується її підписом як у заяві так і в додатку до персональної справи. Вказують, що надана нею згода на обробку персональних даних, ні заяви, на які вона посилається у відзиві, не містять інформацію про сімейний стан, нею не було надано будь якої інформації про отримання грошової допомоги по догляду за дитиною інвалідом. Зазначають, що на момент звернення відповідачки та під час її перебування на обліку, підстав передбачених п.3 Порядку для здійснення перевірки роботодавця відповідачки у центру зайнятості не було, рішення про надання статусу безробітного приймалося на підставі поданих нею документів. Крім цього, на законодавчому рівні можливість для здійснення верифікації виплат по безробіттю виникла у центру зайнятості лише коли була прийнята Методика здійснення верифікації виплат по безробіттю, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 25.02.2021 №123. Позивач дізнався про порушення свого права лише 07.04.2022, після проведення розслідування страхового випадку відносно ОСОБА_1 та виявлення вказаного порушення у вигляді приховування відомостей, а отже, позов подано в межах строку позовної давності. Щодо посилання на Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», то пункт 4 ст. 38 цього Закону є загальним пунктом та поширюється на всі правовідносини ( в тому числі і на осіб) і не визначає, що дана норма статті поширюється лише на правовідносини між Фондом та роботодавцем.

Позивач Полтавський обласний центр зайнятості в судове засідання свого представника не направили, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити з підстав та обставин, викладених нею у відзиві та пояснила, що дійсно отримує надбавку по догляду за дитиною з інвалідністю з 01.01.2007 і вона про це не повідомила центр зайнятості бо вважала, що це відомий факт, підписувала офіційний бланк до заяви про надання статусу безробітного з попередженням про відповідальність за подання недостовірних даних та документів, але змісту його не читала.

Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Установлено, що 03.07.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітної та призначення виплати допомоги по безробіттю, у якій зазначено, що через відсутність робити не має заробітку чи інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує, не є зареєстрованою як суб`єкт підприємницької діяльності, не отримує відповідно до законодавства допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за дитиною-інвалідом, інвалідом І групи, особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку. грошове забезпечення як батьки-вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, грошову допомогу по догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Одночасно з ознайомленням з умовами перебування на обліку в якості безробітної особи та умовами виплати допомоги по безробіттю відповідачці було повідомлено про обов`язок повідомляти спеціаліста центру зайнятості про обставини, що впливають на виплату допомоги по безробіттю, виїзд за кордон тощо.

Наказом Центру зайнятості від 03.07.2017 року відповідачці призначено виплату допомоги по безробіттю з 10.07.2017 року.

11.04.2018 року відповідачка подала до Кременчуцького МРЦЗ заяву про зняття її з обліку та відмову від послуг служби зайнятості.

Згідно розрахунку про стягнення допомоги по безробіттю за період з 03 липня 2017 року по 10 квітня 2018 року їй було виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 19 969 грн 41 коп.

Актом № 33 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним від 07.04.2022 року встановлено, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку у Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості з 03.07.2017 по 11.04.2018, одночасно отримувала надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю з 01.01.2007.

ОСОБА_1 під час перебування на обліку у Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості з 03.07.2017 по 11.04.2018 не мала право на отримання допомоги по безробіттю з 03.07.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону «Про зайнятість населення» статусу зареєстрованого безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема за віком, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається назареєстрованого безробітного (ч. 3 ст. 44 Закону «Про зайнятість населення»).

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Отже, відповідач ОСОБА_1 подала неправдиві відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй допомоги по безробіттю. В заяві вона проінформувала Центр зайнятості, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно.

Водночас, ОСОБА_1 не повідомила Центр зайнятості, що під час отримання статусу безробітного, отримує надбавку по догляду за дитиною з інвалідністю, хоча під особистий підпис була ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону «Про зайнятість населення» саме на безробітного покладається відповідальність за подання достовірних даних та документів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

28.04.2022 року позивачем направлено на адресу відповідачки повідомлення з вимогою про повернення незаконно набутих коштів, які нею не сплачені.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем в добровільному порядку безпідставно отриману допомогу по безробіттю не повернуто, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 19 969 грн 41 коп.

Щодо клопотання відповідачки про застосування до позовних вимог строків позовної давності, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 5ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи, що позивач про порушення свого права довідався 07.04.2022, як слідує з Акту № 33 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, то строк позовної давності при зверненні до суду ним не пропущено.

Отже, позов законний, обґрунтований, підтверджений належними доказами, тому суд його задовольняє.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки позов задоволено, в відповідності до ст. 141 ЦК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн, що підтверджено документально.

Керуючись статями 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Полтавського обласного центру зайнятості ( на р/р UA0099636 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, КОД ЗКПО 03491234) незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 19 969 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 41 коп та судовий збір в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

У разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяС. М. Клименко

Повний текст рішення складено 20 березня 2025 року.