Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Горбань М.С.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради надійшов позов, в якому позивач з урахування уточнень, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.11.2023 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.05.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Відповідач на час розгляду справи правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, подав до суду заяву, у якій просив провести розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання сторони не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі. За такого, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали цивільної справи № 490/11222/23 судом встановлено таке.

Відповідно до довідок від 21.01.1974 року №25, №26 - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зараховані в колгосп «Іскра» (Варварівська птахофабрика) з 01.05.1957 року (довідки видані для пред`явлення в бюро технічної інвентаризації).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №75329611 від 04.01.2024 року слідує, що після смерті ОСОБА_2 , який помер 1972 року, спадкова справа не заводилася.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №75329726 від 04.01.2024 року слідує, що після смерті ОСОБА_5 , яка померла 1981 року, спадкова справа не заводилася.

Згідно довідки від 21.01.1974 року №27 - позика на будівництво будинку 361 руб. 22 коп. ОСОБА_4 погашена повністю.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ).

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №75329591 від 04.01.2024 року слідує, що після смерті ОСОБА_4 , який помер 1964 року, спадкова справа не заводилася.

Відповідно до свідоцтва про шлюб ( НОМЕР_4 ) 26.09.1959 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) укладено шлюб.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 з 16.04.1996 року.

В повідомленні КП «Миколаївського міського бюро технічної інвентаризації» від 01.11.201 року №2-5440 зазначено, що КП «ММБТІ» проведено поточні інвентаризаційні роботи житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , право власності станом на 28.12.2012 року не зареєстровано.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 69167683 від 06.09.2023 року відмовлено ОСОБА_1 в проведені реєстрації прав у зв`язку із не наданням рішення про присвоєння адреси бо документів що посвідчує речове право на земельну ділянку під житловим будинком.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли щодо спадкування майна після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , вони регулюються нормами ЦК Української РСР.

Відповідно до статті 524 ЦК Української РСР (чинного на момент відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини.

Частиною першою статті 529 ЦК Української РСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

За змістом статті 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.

Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини.

Подібні висновки Верховний Суд зробив також у постановах від 12 серпня 2019 року у справі № 607/9408/16-ц (провадження № 61-27922св18) та від 28 травня 2020 року у справі № 2-2317/11 (провадження № 61-13194св18).

З матеріалів справи слідує, що КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» здійснила обстеження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 та склало технічний паспорт та зазначено, що право власності на цей об`єкт нерухомого майна не зареєстровано. Доказів того, що ця адреса була присвоєна у визначеному законодавством порядку матеріали справи не містять.

Виходячи із аналізу чинних на момент виникнення спірних правовідносин, успадкувати можна лише те майно, яке було у власності спадкодавця.

Спірний будинок АДРЕСА_1 не був у власності спадкодавців ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) на момент їх смерті. Більше того право власності на це майно не було зареєстровано за будь-якої особою.

За такого, у задоволенні позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за позивачем слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню позивачеві не підлягають.

Керуючись статтями 4, 79-81, 141, 259-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Шолох