РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області в складі:

головуючого суддi Харечка С.П.,

секретар судового засідання Литвиненко В.М.,

з участю представника позивача адвоката Лук`янчук В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лук`янчук Вікторія Сергіївна звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд зменшити розмір аліментів які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати щомісячно по 1/4 частині всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини.

В обґрунтування позову вказує, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 перебували в шлюбі. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який наразі проживає з матір`ю. 12.09.2014 року Рівненським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист №570/3444/14-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2014 року і до повноліття дитини. У позивача відсутня заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунком. Однак позивач вважає, що стягнення такого розміру аліментів є досить великим враховуючи отриману ним заробітну плату (грошове забезпечення), оскільки позивач є військовослужбовцем та перебуває на службі в Національній гвардії України, що підтверджується довідкою №669 від 30.01.2024 року. У позивача є на утриманні є інші особи, зокрема, 22 лютого 2024 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 . У ОСОБА_4 від першого шлюбу з ОСОБА_5 є дитина ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.08.2016 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 10.10.2017р. З огляду на вищенаведене, позивач здійснює утримання ще однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також у позивача на утриманні перебуває його матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 та її місячний дохід становить 3 825,98 грн., що підтверджується довідкою про доходи №290922 за період з 01.01.2024 року по 30.09.2024 рік. Позивач постійно сплачував аліменти на користь відповідачки на утримання дитини, однак як позивач пішов проходити військову службу його заробіток збільшився, а відповідно і збільшилися суми стягнення із заробітної плати, що є наявним у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні №60387364. З урахуванням викладеного, а також рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини ОСОБА_3 вбачається, що позивач за рахунок власних коштів повністю самостійно утримує дитину, в той час як відповідачка використовує кошти дитини та свої власні кошти на особисті потреби, не виконує в повному обсязі свої батьківські обов`язки по відношенню відповідачки не відповідає якнайкращим інтересам засадам суспільства. Отже розмір аліментів має бути зменшений з метою забезпечення інтересів саме дитини, а не інших осіб.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснила, що у позивача збільшився заробіток у зв`язку проходженням військової служби, відповідно і збільшилася сума стягнення аліментів. У позивача на утриманні є інші особи, дружина ОСОБА_4 , її дочка від першого шлюбу та матір позивача ОСОБА_7 .

Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що позивач вказує, що згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 22.10.2024 р. №68647, станом на 01.10.2024 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання сина становить 18 873,57 грн. Крім того, з вказаного розрахунку можна чітко прослідкувати, що позивач неналежним чином ставився до виконання свого обов`язку по утриманню сина. З 2019 року були місяці в яких він взагалі не надавав коштів на утримання сина, або перераховував у обсязі, який був менший ніж визначено рішенням суду, в наслідок чого його заборгованість по аліментам досягала на липень 2023 року 116 443,80 грн. А син тоді фактично перебував на повному утриманні відповідача. І тільки після початку проходження позивачем військової служби з серпня 2023 року ситуація зі сплатою аліментів почала покращуватися. Матір позивача ОСОБА_7 є пенсіонеркою отримувала у 2024 році згідно довідки про доходи №290922 пенсію за віком в розмірі 3534,50 грн. та після перерахунку 3825,98 грн. Згідно Закону України «Про державний бюджет» на 2024 рік загальний показник прожиткового мінімуму на особу становив 2 920 грн., для непрацездатних осіб - 2 361 грн., мінімальна пенсія - 2 361 грн. Вищевказане свідчить, що матір позивача отримує державне пенсійне забезпечення більше мінімального розміру, крім того вона проживає окремо від позивача у власному помешканні, отримує державні пільги по сплаті комунальних послуг. Що свідчить про наявність в неї достатніх особистих доходів для забезпечення собі належного рівня життя. Крім того, позивачем не надано ніяких доказів на підтвердження реальних фактів утримання матері, перерахунку їй коштів, або доказів перебування її у скрутному матеріальному становищі і потреби в утриманні. Щодо утримання дитини дружини від першого шлюбу, зазначає, що у випадку втрати одного з батьків, діти отримують державне пенсійне забезпечення відповідно до розділу V ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме пенсію по втраті годувальника. Позивачем також не надано жодних доказів, що його дружина ОСОБА_4 є непрацездатною особою і не має можливості утримувати свою неповнолітню доньку. Фактів утримання позивачем неповнолітньої доньки своєї дружини також в позовні не наведено.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку відмовити в задоволені позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської від 18 липня 2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , зареєстрований 05.10.2008 р. Оржівською селищною радою Рівненського району Рівненської області, актовий запис №30. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судові витрати. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2014 р., і до повноліття дитини.

Згідно із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, ОСОБА_1 має заборгованість по аліментам у розмірі 18 873,57 грн станом на 01.10.2024.

Згідно довідки №669 від 30.01.2024 р. ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в центрі спеціального призначення Національної гвардії України (в/ч НОМЕР_5 ).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 22 лютого 2024 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 .

У ОСОБА_4 від першого шлюбу з ОСОБА_5 є дитина ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.08.2016 року. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 10.10.2017р.

Згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (мати позивача) отримує пенсію за віком, та її місячний дохід становить 3 825,98 грн., що підтверджується довідкою про доходи №290922 за період з 01.01.2024 року по 30.09.2024 рік.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду від 03 липня 2024 року у справі №552/2073/23 зазначено, про відсутність підстав для задоволення позову про зменшення розміру аліментів без підтвердження позивачем належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану.

На підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач вказує на те, що стягнення такого розміру аліментів є досить великим враховуючи отриману позивачем заробітну плату (грошове забезпечення), оскільки він є військовослужбовцем та перебуває на службі в Національній гвардії України. У позивача на утриманні є інші особи, дружина ОСОБА_4 та її дитина ОСОБА_6 , батько якої помер. З огляду на вищенаведене, позивач здійснює утримання ще однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також вказує, що у нього на утриманні перебуває його матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка отримує пенсію за віком та її місячний дохід становить 3 825,98 грн.

Однак, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення про стягнення аліментів, суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Окрім того, розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання сина, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення погіршення майнового становища позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення малолітнього сина та суперечитиме його інтересам.

Відповідно до ст. 268 СК України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Посилання позивача на те, що на його утриманні перебуває падчерка, суд не приймає, оскільки відсутні докази на підтвердження зазначених витрат, крім того відсутні докази, що мати дитини, дід, баба з поважних причин не можуть надавати дитині належне утримання. Позивачем також не надано жодних доказів, що його дружина ОСОБА_4 є непрацездатною особою і не має можливості утримувати свою неповнолітню доньку.

Доводи позивача про перебування на утриманні непрацездатної матері, суд оцінює критично, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження цих обставин, як і не надано доказів, що вона потребує утримання саме від позивача по справі, наявності чи відсутності інших осіб, які мають можливість надавати таку допомогу. Утримання позивачем своєї матері є добровільним, при цьому, вона отримує пенсію. Крім того, необхідність надання допомоги непрацездатній матері не виключає обов`язку відповідача надавати утримання своїй дитині.

Згідно з ч.2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, погіршення стану здоров`я, а наявність зазначених в позовній заяві не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, суд вважає, що підстав для зменшення аліментів немає.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

За змістом п.2. ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно ч. 8 вказаної статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження понесених судових витрат представником відповідача надано: ордер від 29.01.2025 року, договір про надання правничої допомоги №4/01 від 03.01.2025, платіжну інструкцію №0.0..1 від 03.01.2025 на суму 5000.00 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи та враховує характер спірних правовідносин, співмірність винагороди за надані послуги зі складністю справи (відноситься до малозначних); час, витрачений представником на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значення справи для сторони, та вважає, що стягнення витрат за надання правничої допомоги, які відповідач понесла підлягають до часткового задоволення, а саме стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в сумі 2500 грн., яка буде співмірною з обсягом наданої адвокатом правничої допомоги і складністю справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 12, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Повний текст рішення виготовлено 20.03.2025 року.

Суддя Харечко С.П.