РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/8404/24

Провадження № 22-ц/4815/198/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Жупинського М.А. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2024 року, ухвалене в складі судді Тимощука О.Я., дата складання повного тексту судового рішення відсутня, у справі № 569/8404/24,

в с т а н о в и в :

В травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та за договором про споживчий кредит.

Позовна заява мотивована тим, що 20 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 був укладений Договір позики № 689498.

У подальшому на підставі укладених між сторонами додаткових угод № 1-33 до договору позики строк позики неодноразово продовжувався.

09 лютого 2022 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №09/02-2022, за умовами якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «Маніфою».

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «Вердикт Капітал».

Окрім цього, 07 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 101595770.

30 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 30-11-65, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» належне йому право грошової вимоги до відповідача.

10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників на користь ТОВ «Коллект центр» за Договором відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 101595770 від 07.12.2020 року.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за кредитним договором № 689498 від 20.04.20202 року у розмірі 30 507, 00 грн з яких: 4 500 грн - заборгованості за тілом кредиту, 26 007 грн - заборгованості за відсотками та за кредитним договором № 101595770 від 07.12.2020 року у розмірі 13475,80 грн з яких: 1878 грн - заборгованості за тілом кредиту, 11597,80 заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028, 00 грн; понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13 000, 00 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2024 року позовну заяву ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість в сумі 43 982 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн. 00 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за вказаними договорами у встановлений строк.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Жупинський М.А. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за договором позики №689498 від 20.04.2020 року ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти у розмірі 37 408, 61 грн, що складається з тіла позики та процентів.

Вважає, що нарахування відповідачу процентів за кредитним договором № 101595770 від 07.12.2020 року за межами 15-ти денного строку є безпідставними.

Покликається на правові позиції Верховного Суду в аналогічних справах.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ТОВ «Коллект центр» вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 20 квітня 2020 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики №689498, який підписаний електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором).

За умовами договору (п. 2.3.) позика надається у сумі 4500 грн на строк до 12 травня 2020 року (22 дні) на придбання товарів (робіт, послуг).

Згідно п. 2.4.2. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1,59% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.

Відповідно до п 2.4.3. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.

Згідно п. 2.4.4. Договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою.

Відповідно до п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою.

Вказаним договором передбачена можливість продовження строку його дії шляхом укладення додаткових угод (п. 3.7) та відступлення права вимоги (п.4.2.2).

У листі ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», який адресований ТОВ «МАНІФОЮ» 05 березня 2024 року за вих. № 4669-ВП вказано, що між підприємствами укладено угоду на переказ коштів. На виконання даної угоди було здійснено переказ коштів: 20 квітня 2020 року на суму 4500 грн, картка НОМЕР_1 , код авторизації 764142.

09 лютого 2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 09/02-2022, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до Боржників, зазначених в реєстрі боржників.

10 січня 2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників.

Згідно розрахунку заборгованості позивача, загальний розмір заборгованості позичальника ОСОБА_1 за Договором позики № 689498 від 20.04.2020 року становить 30 507,00 грн. та складається: із заборгованості за тілом кредиту у сумі 4 500,00 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги в сумі 26 007,00 грн.

Окрім цього, встановлено, що 07 грудня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 101595770.

Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 3 000,00 грн.

Згідно п. 1.3. Договору кредит надається строком на 15 днів з 07.12.2020 р. (строк кредитування).

Відповідно до п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 22.12.2020 року.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 1 800,00 грн., які нараховуються за ставкою 4.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно п. 4.1. договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.

На підтвердження перерахування грошових коштів у розмірі 3 000,00 грн. за Договором про споживчий кредит № 101595770 від 07.12.2020 року, маска картки НОМЕР_2 , позивачем надано платіжне доручення № 24628290 від 07.12.2020 року від ТОВ «Мілоан».

30 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 30-11-65, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до Боржників, зазначених в реєстрі боржників.

10 березня 2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників.

За розрахунком заборгованості позивача, розмір заборгованості позичальника, ОСОБА_1 , за Договором про споживчий кредит № 101595770 від 07.12.2020 року становить 13 475,80 грн., та складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 878,00 грн., заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги в сумі 11 597,80 грн.

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» за вказаними кредитними договорами (Договором позики № 689498 від 20.04.2020 року та Договором про споживчий кредит № 101595770 від 07.12.2020 року) становить 43 982,80 грн.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 19 травня 2020 року у справі №910/23028/17 та постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 361/4563/16-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 176/3645/14-ц.

Убачається, що відповідно до наданого розрахунку за договором позики № 689498 від 20.04.2020 року позивач нарахував відповідачу 39366,18 грн процентів за користування позикою. Відповідачем було сплачено частину процентів за користування позикою у розмірі 38112,48 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором позики станом на 09.02.2022 року.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 частково сплатила заборгованість за договором позики № 689498 від 20.04.2020, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 1253,70 грн та 4500 грн заборгованості за тілом кредита.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що нарахування відповідачу процентів за кредитним договором № 101595770 від 07.12.2020 року за межами 15-ти денного строку є безпідставними, оскільки відповідно до п.1.4. договору визначено, що терміном повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту, процентів за користування кредитом є 22.12.2020.

Водночас, у пункті 2.3. цього договору сторони визначили порядок його пролонгації. Зокрема, пунктом 2.2.3. визначено, що якщо визначена п.1.5.2. процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п.1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6 договору.

Якщо після настання дати встановленої п.1.4 договору позичальник продовжуватиме користуватись кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку.

Відповідно до пункту 2.4.1. договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4.

У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь позикодаця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п. 1.4.

У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у строк до 22.12.2020 року, а тому він продовжував користуватись кредитними коштами, внаслідок чого строк кредитування був пролонгований відповідно до умов договору.

Із аналізу копії відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 101595770, вбачається, що з дня видачі кредиту 07.12.2020 року до дня завершення строку кредитування 22.12.2020 року, нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалось на підставі п. 1.5.2 договору про споживчий кредит, а з 23.12.2020 року до 14.01.2021 року на підставі п. 1.6 кредитного договору, після пролонгації до 13.02.2021 року на підставі п. 1.5.2 договору, з 14.02.2021 року на підставі п. 1.6., з 24.02.2021 на підставі п. 1.5.2 договору, з 11.03.2021 року на підставі п. 1.6, з 18.03.2021 року на підставі п. 1.5.2, з 02.05.2021 року на підставі п. 1.6, з 14.06.2021 на підставі п. 1.5.2 договору.

Окрім того, відповідач сплачував комісію за пролонгацію 14.01.2021, 26.01.2021, 23.02.2021, 17.03.2021, 01.04.2021, 16.04.2021, 17.05.2021, 10.06.2021, 10.07.2021 та 31.08.2021 востаннє. Внаслідок того, що через 15 днів (30.11.2021 року) відбулося відступлення права вимоги іншому кредитору, зобов`язання за кредитним договором припинилося, а тому нарахування відсотків за користування кредитом після відступленя права вимоги є неправомірними.

Враховуючи наведене, до задоволення підлягають вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 101595770 у розмірі 5400,40 грн, що складається з тіла кредиту - 1878,00 грн та заборгованості за відсотками - 3522,40 грн.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 689498 від 20 квітня 2020 року та кредитним договором № 101595770 від 07 грудня 2020 року в загальному розмірі 11 154,10 грн.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені на 25, 36 %, а відповідачем при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн, тому з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги та вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з позивача ТОВ «Коллект центр» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 1944,22 грн (74,64 %).

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Жупинського М.А. задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2024 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за договором позики № 689498 від 20 квітня 2020 року у розмірі 5753,70 грн, що складається з тіла кредиту 4500,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 1253,70 грн та за кредитним договором № 101595770 від 07 грудня 2020 року у розмірі 5400,40 грн, що складається з тіла кредиту 1878,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 3522,40 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» на користь ОСОБА_1 1944,22 грн. судового збору понесеного у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.03.2025 року.

Головуючий суддя: Гордійчук С.О.

Судді: Боймиструк С.В.

Шимків С.С.