ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/222/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Дідух М.Є.

представника апелянтки Вароди П.Б.,

заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/11780/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 року (ухвалене суддею Стельмащуком П.Я., повний текст якого складено 31 липня 2024 року) в справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа Білецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі - заявниця), в інтересах якої діє адвокат Денисовський Михайло Дмитрович, звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, заінтересована особа Білецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 з 19 січня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , день смерті ОСОБА_4 , перебувала з останнім у шлюбі та проживала з ним у спільно у збудованому житловому будинку по АДРЕСА_1 . Однак, однією сім`єю вони почали проживати ще в 1989 році. Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період з 1989 року до 19 січня 2005 року потрібно заявниці для підтвердження належності подружжю майна, набутого за час спільного проживання на праві спільної сумісної власності.

У зв`язку з наведеним заявниця просила суд встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з 1989 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 , задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з 1989 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_5 (далі апелянтка), як особа, яка не брала участі у справі, яка вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, в інтересах якої діє адвокат Варода Павло Борисович, подала апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розглядаючи справу за заявою ОСОБА_1 в порядку окремого провадження судом першої інстанції не враховано, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина щодо майна, частину якого заявниця хоче отримати у власність, як майно набуте нею за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Спадкоємцями першої черги за законом майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_5 .

Зазначає, що ОСОБА_5 , будучи спадкоємцем, заперечує факт проживання заявниці ОСОБА_1 разом із її батьком, спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 1989 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На думку сторони апелянта, вказані обставини свідчать про існування реального, а не гіпотетичного спору між спадкоємцем ОСОБА_5 та заявницею ОСОБА_1 , яка вважає себе співвласником частини спадкового майна. Таким чином оскаржуване рішення безпосередньо впливає на права апелянта, однак, судом першої інстанції її не було залучено до участі в справі.

У зв`язку з наведеним просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до суду не надходив.

В судовому засіданні представник апелянтки адвокат Варода Павло Борисович свою апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені у ній.

Заявниця ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

11 травня 2000 року ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_1 виданим 11 травня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради.

09 січня 2005 року ОСОБА_1 одружилась з ОСОБА_4 , прізвище подружжя після одруження « ОСОБА_7 », про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 , видане 19 січня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського РУЮ.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 03 червня 2022 року Виконавчим комітетом Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Спадкоємцями першої черги за законом майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_5 , що стверджується постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікової Л.Г. від 01 жовтня 2024 року №1923/02-31.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Порядок розгляду в окремому провадженні справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначений главами 1 та 6 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права. Спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін. Спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Звертаючись до суду із заявою ОСОБА_1 посилалася на те, що встановлення факту її проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , має для неї юридичне значення, оскільки надає право набуття частки у спільній сумісній власності подружжя.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 , яка є донькою ОСОБА_4 , заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту її проживання однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 1989 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, ОСОБА_5 зазначає, що встановлення даного факту впливає на її спадкові права, як доньки ОСОБА_4 .

Наведене свідчить про те, що під час розгляду справи за заявою ОСОБА_1 у порядку окремого провадження виник спір про право, так як вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу впливає на майнові (спадкові) права ОСОБА_5 .

Більше того, ОСОБА_5 заперечує факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 без шлюбу.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з посиланням представника апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно в порядку окремого провадження розглянуто справу, в якій наявний спір про матеріальне право.

Відповідно до ч.1. ст.377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин ухвалене в справі судове рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.377 ЦПК України, із залишенням заяви ОСОБА_8 без розгляду.

Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат за апеляційний розгляд справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 , як особа, яка не брала участі у даній справі, звернулася до суду із апеляційної скаргою, в якій просила стягнути із заявниці судові витрати за перегляд оскаржуваного судового рішення, зокрема, сплачений судовий збір в розмірі 1453.44 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12300 грн. На підтвердження понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 подала платіжну інструкцію №0.0..1 від 30 грудня 2024 року про сплату судового збору, договір про надання професійної правничої допомоги від 05 грудня 2024 року та квитанцію до прибуткового касового ордера №27/12 від 27 грудня 2024 року.

Відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

На відміну від витрат по сплаті судового збору, розмір якого визначається Законом України «Про судовий збір», розмір витрат на правничу допомогу не є фіксованим, а питання про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідно до положень статті 137 ЦПК України, вирішується з урахуванням умов договору про надання правничої допомоги, а також заперечень іншої сторони щодо наявності підстав та розміру таких витрат. Відтак, при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд має забезпечити реалізацію сторонами дотримання принципу змагальності.

За змістом положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як справа, в якій прийнято оскаржувану постанову, розглянута в порядку окремого провадження.

У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи (частина третя статті 42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ окремого провадження визначений статтею 294 ЦПК України.

Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження. У справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 607/1219/18.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із пп.«в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Із платіжної інструкції №0.0..1 від 30 грудня 2024 року вбачається, що ОСОБА_9 за апеляційний розгляд даної справи сплатила судовий збір у розмірі 1453.44 грн.

За таких обставин із заявниці ОСОБА_1 слід стягнути на користь апелянта ОСОБА_5 1453.44 грн судового збору за перегляд рішення судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 377, 381, 382, ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа Білецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір за апеляційний розгляд даної справи в розмірі 1453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) гривень 44 копійки.

Роз`яснити ОСОБА_10 право звернутись до суду із відповідним позовом на загальних підставах.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 21 березня 2025 року.

Реквізити сторін:

Заявниця: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Білецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, , адреса 47707, вул. Молодіжна, 16, с. Біла, Тернопільського району, Тернопільської області.

Апелянтка: ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса АДРЕСА_3 .

Головуючий О.З. Костів

Судді: М.В. Хома

Н.М. Храпак