Провадження № 2-др/686/40/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

19 березня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому заяву ОСОБА_2

про стягнення витрат на професійну правничу допомогу,

встановив:

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 лютого 2025 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 118 326,96 грн. матеріальної шкоди та 1 000 грн. моральної шкоди. Решту позовних вимог залишено без задоволення.

Однак, при постановленні рішення 27 лютого 2025 року судом не вирішено повністю питання про судові витрати, оскільки у представником відповідача зазначалось, що розмір витрат на правничу допомогу та докази будуть подані в строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

ОСОБА_2 просить винести додаткове рішення, яким стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 12 500,00 грн. з ОСОБА_3 , мотивуючи заяву тим, що у зв`язку із пред`явленням позову до нього, він змушений був звертатись за правничою допомогою до адвоката.

В судовому засіданні представник відповідача заяву підтримує та просить стягнути витрати на правничу допомогу пов`язані із розглядом справи.

Позивач надіслала заперечення на заяву, заперечує щодо стягнення витрат на правничу допомогу з підстав їх необґрунтованості, просить також вирішити питання щодо стягнення судових витрат на її користь, оскільки в рішенні суду це питання не вирішено. Також просить включити до складу судових витрат дорожні витрати в розмірі 4 309,00 грн.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, інтереси відповідача ОСОБА_2 в суді представляв адвокат Німий С.О., що діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 17 грудня 2024 року, ордеру серії ВХ №1085124 від 17.12.2024 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Як вбачається з додаткового договору №1 до договору про надання правової допомоги від 17.12.2024 року, сторонами погоджено, що розмір гонорару за договором визначається у день закінчення судового розгляду справи по суті або в день дострокового розірвання договору шляхом сумування вартості кожної з дій, вчинених адвокатом на виконання доручення клієнта, та відображається в акті надання послуг. Згідно акту надання послуг від 27.02.2025 року, сторони погодили, що загальний розмір гонорару складає 12 500,00 грн. та цим актом підтверджують факт внесення гонорару клієнтом та отримання гонорару адвокатом.

Відтак загальна сума витрат на професійну правничу допомогу понесених ОСОБА_2 у зв`язку із розглядом вказаної справи складає 12 500 грн.

Разом з тим, за змістом ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, в позовній заяві ОСОБА_3 з урахуванням уточнених вимог просила стягнути з ОСОБА_2 166 517,28 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди, а всього ціна позову склала 216 517,28 грн.

Проте рішенням суду від 27 лютого 2025 року позовну заяву задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 119 326,96 грн., в решті позову відмовлено.

Тобто, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено на 55,11 % від заявлених позовних вимог (119326,96*100:216517,28), відповідно в позові відмовлено на 44,89% (100-55,11).

Відтак, розмір витрат на правову допомогу, понесених відповідачем ОСОБА_2 в цій справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог складає 5 611,25 грн.. (12 500* 44,89 %:100).

Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, судом не встановлено, позивач не просила зменшити розмір понесених відповідачем витрат, а заперечувала в цілому щодо їх стягнення. Однак, суд критично оцінює такі заперечення, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Зазначений розмір витрат є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом та обсягом наданих послуг.

В свою чергу, суд зазначає, що при постановленні рішення 27.02.2025 року судом не вирішено питання про судові витрати. У зв`язку із чим слід вирішити питання про стягнення судового збору з відповідача на користь позивача.

При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 216 517,28 грн. та задоволено на суму 119 326,96 грн., тобто на 55,11 % . За подання позовної заяви позивач сплатила судовий збір в розмірі 2 067,60 грн. та понесла витрати пов`язані з проведенням експертного дослідження на суму 3 639,96 грн., а всього 5 707,56

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог на суму 3 145,43 грн. (5707,56*55,11:100). В решті слід відмовити.

Щодо клопотання позивача про включення до складу судових витрат дорожні витрати в розмірі 4 309 грн., то в цій частині клопотання не підлягає до задоволення, оскільки такі витрати не підтверджені належними та допустимими доказами, а відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 слід стягнути 3 145,43 грн. судового збору, тоді як із позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_2 слід стягнути 5 611,25 грн. витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, оскільки розмір витрат які підлягають відшкодуванню позивачу ОСОБА_3 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог складає 3 145,43 грн., а розмір витрат, які підлягають відшкодуванню відповідачу ОСОБА_2 складає 5 611,25 грн., то враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_2 слід стягнути різницю розміру витрат в сумі 2 465,82 грн. (5 611,25 3 145,43).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 259, 265, 268, 270 ЦПК України,

вирішив:

Заяву ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, - задовольнити частково.

Доповнити резолютивну частину рішення від 27.02.2025 року, додатково зазначивши:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2 465,82 грн. витрат на правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Додаткове рішення виготовлено 20.03.2025 року.

Суддя: