Ухвала

20 березня 2025 року

м. Київ

справа № 725/4115/21

провадження № 61-7782св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В.,

учасники справи:

за позовом про поділ майна подружжя:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

зустрічним позовом про поділ майна подружжя:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 22 квітня 2024 року в складі колегії суддів: Одинака О. О., Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.,

Історія справи

Короткий зміст позовів

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 січня 2024 року у складі судді: Войтуна О. Б., позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя наступне майно:

квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 1 577 197 грн;

квартиру АДРЕСА_2 , вартістю 804 726 грн;

транспортний засіб марки MITSUBISHI PAJERO 2.5 TD GL державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , вартістю 293 611,80 грн;

транспортний засіб марки BMW 530І TOURING, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , вартістю 200 695,50 грн;

транспортний засіб марки BMW 524, 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_6 , вартістю 72 903,40 грн;

транспортний засіб марки ВАЗ 21013, 1982 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_7 , кузов НОМЕР_8 , вартістю 13 153,10 грн;

транспортний засіб марки АЗЛК 2140, державний номерний знак НОМЕР_9 , кузов НОМЕР_10 , вартістю 11 721,40 грн;

здійснено поділ майна подружжя, виділивши у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 1 577 197 грн. Всього майна вартістю 1 577 197 грн;

виділено у власність ОСОБА_1 : квартиру АДРЕСА_2 , вартістю 804 726,00 грн; транспортний засіб марки BMW 530І TOURING, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , вартістю 200 695,50 грн; транспортний засіб марки BMW 524, 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_6 , вартістю 72 903,40 грн; транспортний засіб марки ВАЗ 21013, 1982 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_7 , кузов НОМЕР_8 , вартістю 13 153,10 грн; транспортний засіб марки АЗЛК 2140, державний номерний знак НОМЕР_9 , кузов НОМЕР_10 , вартістю 11 721,40 грн. Вартість транспортного засобу марки MITSUBISHI PAJERO 2.5 TD GL, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 - 293 611,80 грн залишено за ОСОБА_1 . Всього майна на загальну суму 1 396 811,20 грн;

відступлено від рівності часток майна подружжя на користь ОСОБА_2 шляхом залишення за нею 180 385,80 грн різниці вартості виділеного майна.

право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вказане майно припинено;

стягнуто за ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати пов`язані із оцінкою майна в розмірі 4 000 грн;

стягнуто за ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю витрат понесених сторонами на правничу допомогу в сумі 4 388,90 грн;

в іншій частині вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 22 квітня 2024 року:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення;

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково;

рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 18 січня 2024 року в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя квартири АДРЕСА_2 та поділу спільного майна подружжя скасоване;

у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю подружжя квартири АДРЕСА_2 та її поділу відмовлено.

у порядку поділу майна визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , вартістю 788 598,50 грн;

виділено ОСОБА_1 у власність грошові кошти в сумі 293 611,80 грн, отримані від продажу легкового автомобіля марки MITSUBISHI PAJERO 2.5 TD GL, номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 ;

у порядку поділу майна визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , вартістю 788 598,50 грн;

виділено ОСОБА_2 у власність легковий автомобіль марки BMW 530І TOURING, 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , вартістю 200 695,50 грн; легковий автомобіль марки BMW 524, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_6 , вартістю 72 903,40 грн; легковий автомобіль марки ВАЗ 21013, 1982 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , кузов НОМЕР_8 , вартістю 13 153,10 грн; легковий автомобіль марки АЗЛК 2140, номерний знак НОМЕР_9 , кузов НОМЕР_10 , вартістю 11 721,40 грн.

стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за частку у спільному майні в розмірі 4 861,60 грн.

в іншій частині рішення в частині, яка оскаржується, залишено без змін.

змінено розподіл судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 1 913,80 грн. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 15 641,07 грн.

Аргументи учасників справи

23 травня 2024 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подала касаційну скаргу (Вх. № 18421/0/220-24 від 29 травня 2024 року) на постанову Чернівецького апеляційного суду від 22 квітня 2024 року (повне судове рішення складено 23 квітня 2024 року), у якій просила:

скасувати оскаржену постанову суду апеляційної інстанції;

передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

31 липня 2024 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_4 подала додаткові пояснення, в яких просить застосувати наслідки зловживання матеріальними (цивільними) правами ОСОБА_1 .

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_5 , на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 січня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 22 квітня 2024 року повернуто.

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та роз`яснено учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу у строк до 15 серпня 2024 року.

08 серпня 2024 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_4 подала заяву, в якій просить:

винести окрему ухвалу щодо вчиненням ОСОБА_1 злочину, визначеного нормою статті 384 КК України - введення суду в оману, шляхом подання завідомо недостовірних доказів та злочину, визначеного нормою статті 190 КК України -заволодіння та розпорядженням чужим майном шляхом обману;

повідомити Головне слідче управління Національної поліції України про обставини, викладені в цій ухвалі, для вжиття встановлених законом заходів реагування.

Суд касаційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу (стаття 420 ЦПК України).

Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення (частина десята статті 262 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року в справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) вказано, що «суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу (частина перша статті 262 ЦПК України). Отже, постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності клопотань учасників справи. Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки в їхній діяльності під час вирішення спору».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 в справі № 761/32388/13-ц (провадження № 61-3251св18) зазначено, що «при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком».

Аналіз заявленого клопотання свідчить, що ОСОБА_2 не вказує будь-яких підстав для постановлення окремої ухвали. Тому в задоволенні клопотання про постановлення судом касаційної інстанції окремої ухвали щодо ОСОБА_1 слід відмовити.

08 серпня 2024 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_4 подала заяву про відмову від зустрічного позову, в якій просить:

прийняти відмову ОСОБА_2 від зустрічного позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поділ майна подружжя;

закрити провадження у справі №725/4115/21 за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поділ майна подружжя;

визнати нечинними рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 18 січня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 22 квітня 2024 року у справі №725/4115/21 в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 .

З метою встановлення дійсного волевиявлення ОСОБА_2 щодо реалізації процесуальних прав та підтвердження розуміння наслідків такої дії, Верховний Суд надіслав лист ОСОБА_2 стосовно підтвердження намірів про відмову від її зустрічного позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та необхідністю направити на адресу суду відповідну заяву. У заяві, зокрема, зазначити, що їй повідомлені наслідки закриття провадження у справі, передбачені статтею 256 ЦПК України.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (частин друга статті 206 ЦПК України).

У статті 408 ЦПК України передбачено, що незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Оскільки ОСОБА_2 не підтвердила намір про відмову від її зустрічного позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та не направила на адресу суду відповідну заяву, в якій зазначити, що їй повідомлені наслідки закриття провадження у справі, передбачені статтею 256 ЦПК України, то у задоволенні клопотання про відмову ОСОБА_2 від зустрічного позову належить відмовити.

02 вересня 2024 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_6 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить:

продовжити строк на подання відзиву;

відмовити у задоволені касаційної скарги ОСОБА_2 .

Клопотання мотивоване тим, що відповідач отримала касаційну скаргу та ухвалу про відкриття касаційного провадження поштою тільки 15 серпня 2024 року разом з касаційною скаргою про що свідчить копія поштового конверту та роздруківка про рух поштового відправлення. Відзив представником відповідачки адвокатом відправлено 02 вересня 2024 року, оскільки до 02 вересня 2024 року адвокат Дорошенко О. О. перебував на стаціонарному лікуванні.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина друга статті 127 ЦПК України).

Аналіз клопотання свідчить, що строк на подання відзиву пропущений з поважних причин, а тому суд продовжує його.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 127, 260, 262, 400, 401, 402, 420 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 , яке підписане представником ОСОБА_4 , про постановлення окремої ухвали відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 , яке підписане представником ОСОБА_4 , про відмову від зустрічного позову відмовити.

Клопотання ОСОБА_3 , яке підписане представником ОСОБА_6 , про продовження строку на подання відзивузадовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 строк на подання відзиву на касаційну скаргу.

Справу № 725/4115/21 призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков