РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне )

Справа № 495/14123/23

Номер провадження 2/495/1525/2025

17 лютого 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово судді Анісімової Н.Д.,

із участю секретаря судового засідання Кракатиця В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №OD30AD40300959 від 03.08.2009 року у розмірі 123 286 грн. 14 коп..

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

Відповідно до укладеного договору №OD30AD40300959 від 03.08.2009 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 54 526,76 грн., зі сплатою відсотків за користуваннч кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залищку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 01.08.2014 року. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. 14.09.2020 року позивачем була направлена претензія кредитора до Білгород-Дністровської міської нотаріальної контори та отримана відповідь, що спадкоємцями померлого позичальника є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 07.11.2023 року спадкоємцям позичальника було направлено лист-прензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, проте ніяких дій не було виконано. Станом на день смерті позичальника перед банком заборгованість за кредитним договором №OD30AD40300959 від 03.08.2009 року складає 123 286 грн. 14 коп.. У зв`язку з порушенням виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позивач і вимушений звернутися з позовом до суду.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 27.12.2023 року позов залишено без руху та представнику позивача надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 22.01.2024 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 05.03.2024 року за клопотанням представника позивача витребувані докази по справі.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 22.10.2024 року за клопотанням представника позивача витребувані докази по справі.

Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі посилаючись на обставини, які зазначені в позові, просив задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не зявились, повідомлялись, доказів на заперечення обставин, які викладені у позові у вигляді відзиву не надали, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Відповідно до ч.1, 2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, відзив, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Судом встановлено, що 03.08.2009 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №OD30AD40300959, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 54 526,76 грн., зі сплатою відсотків за користуваннч кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залищку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 01.08.2014 року.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором станом на 13.11.2023 рік становить 123 286 грн. 14 коп., яка складається з: 59 901,12 грн. заборгованість за кредитом; 26 075,08 грн. заборгованість за відсотками; 7 359,38 грн. заборгованість з комісії; 29 950,56 грн. заборгованість з пені.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується актовим записом про смерть №884 від 26.07.2017 року.

14.09.2020 року позивач звернувся до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори із претензією кредитора та отримав відповідь, що спадкоємцями померлого позичальника є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ..

Спадкоємцям направлено лист про отримання претензії кредитора про наявність кредиторської заборгованості померлого ОСОБА_3 , перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

На виконання ухвали суду про витребування доказів надійшла спадкова справа щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ..

Відповідно вказаної спадкової справи, жодні спадкоємці після смерті ОСОБА_3 до теперішнього часу не подавали до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

У відповідності до положень ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі.

Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором /норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців.

Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст.1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця.

Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця.

Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч.2 ст.1281 ЦК України.

При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна.

Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Як окреслив у своїй постанові ВСУ у справі № 192/2761/14, провадження № 61-4724св18 від 23.05.2018 року, основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.

Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців у межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Таким чином, оскільки з матеріалів справи вбачаєтбся, що відповідачі не приймали у спадщину будь-якого майна після померлого спадкодавця, тому суд вважає за неможливе покладання обов`язку відповідальності за кредитним зобов`язанням на потенційних спадкоємців, які не прийняли у спадщину жодного майна, адже вказане зумовить порушення майнових прав та інтересів таких осіб та призведене до дисбалансу спадкових правовідносин лише на користь правомірних очікувань кредитора, що є неприпустимим.

Суд вважає неправомірним пред`явлення вимог кредитора до спадкоємців боржника за вибором кредитора, адже у системному аналізі норм чинного законодавства, що врегульовують питання стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, чітко визначено, що кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто.

За таких обставин, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням вимог чинного законодавства, та застосування їх до фактичних правовідносин, прийнявши до уваги правові позиції ВС, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця як в необґрунтованих.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням необґрунтованості заявленого позову, вимоги щодо стягнення судового збору також задоволені бути не можуть.

Керуючись ст.ст.4, 5, 14, 12-13, 81, 128, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Анісімова Н.Д.