Справа № 727/4340/24
Провадження № 2/727/136/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Гончар В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Кривцова Крістіна Танасіївна, про визнання недійсними договорів дарування, -

Встановив:

Короткий зміст позовної заяви та її доводи

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.10.2018 року по 16.06.2023 року. Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перебування в шлюбі сторонами придбано земельну ділянку площею 0,0158 га з кадастровим номером :17:001:1205, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Право власності на земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кривцовою К.Т. від 28.05.2020 року зареєстровано за ОСОБА_2 . Договір посвідчено за згодою чоловіка ОСОБА_1 . На підставі дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, що були видані на попереднього власника, ОСОБА_2 звернулась до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради ради з заявою про зміну даних у повідомленні про початок будівельних робіт, та в подальшому добудовано житловий будинок літ.А загальною площею 134,8 кв.м., в тому числі житловою 43,8 кв.м., по АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 312/10 від 12.05.2021 року (пункт 1.2.) у зв`язку з прийняттям в експлуатацію та впорядкування поштової адреси житловому будинку присвоєно поштову адресу АДРЕСА_2 . 25.05.2021 року ОСОБА_2 зареєструвала за собою право власності на цей будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказав також, що 02 серпня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу він набув у приватну власність 36/100 часток у житловому будинку АДРЕСА_3 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, до складу яких входила квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 60,10 кв.м. Кошти на квартиру надав позивачу його батько ОСОБА_3 . Крім цього, ОСОБА_3 надав йому у позику кошти у розмірі 30000 доларів США для розвитку бізнесу, а позивач уклав на ім`я батька ОСОБА_3 договір дарування частки будинку по АДРЕСА_3 , як гарантію повернення коштів. Через постійні конфлікти, що виникали між відповідачкою ОСОБА_2 та його батьком ОСОБА_3 , оскільки останній дорікав, що це його квартира, заходив у квартиру як власник та влаштовував сварки, ОСОБА_1 13 травня 2021 року надав батькові боргову розписку, за змістом якої мав повернути кошти до 31 грудня 2022 року, а взамін батько в цей же день розірвав раніше укладений договір дарування частки будинку по АДРЕСА_3 . Вказав також, що через наявну позику у них з батьком погіршились стосунки, бо останній вимагав повернути йому кошти. Саме тому вони з відповідачкою вирішили продати квартиру, та повернути кошти, однак розпочалась війна і вони цього зробити не змогли. Також з грудня 2022 року позивачу почали надходити повістки щодо необхідності явки в ІНФОРМАЦІЯ_6, а 02 березня 2023 року надійшло попередження. Через зазначену ситуацію почали погіршуватись стосунки з дружиною, вона почала його спонукати до відчуження на її ім`я нерухомого майна, та для збереження сімейних стосунків 24.02.2023 року на підставі договорів дарування ним було відчужено на користь ОСОБА_2 ідеальну частку у праві власності на земельну ділянку та ідеальну частку у праві власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , а 03.02.2023 року - 36/100 часток у житловому будинку під АДРЕСА_3 . Вказав також, що після укладення договорів дарування, 25.04.2023 року ОСОБА_2 звернулась до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовною заявою про розірвання шлюбу, та рішенням суду від 16.05.2023 року шлюб було розірвано. Посилався на те, що після розірвання шлюбу відповідачка разом з донькою має намір виїхати для проживання до Румунії до іншого чоловіка, та у зв`язку з переїздом відчужити все нерухоме майно. Він запропонував колишній дружині переписати квартиру ні ім`я доньки, однак та відмовила, що спонукало його до звернення з даним позовом до суду.

Просить суд визнати недійсними укладені між ним та ОСОБА_2 договори дарування з підстав їх фіктивності, оскільки, на його думку, такі договори не були направленні на настання правових наслідків, а укладені з метою приховування майна від боргових зобов`язань, що виникли між ним та його батьком 13.05.2021 року на суму 30000 доларів США.

Рух справи в суді.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 травня 2024 року відкрито загальне позовне провадження по справі № 727/4340/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 червня 2024 року до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, залучено ОСОБА_3 , та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Кривцову Крістіну Танасіївну. Витребувано в приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Кривцової К.Т. належним чином завірені копії договору дарування одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя - 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 24 лютого 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за № 1444 та документів, на підставі яких посвідчено цей договір дарування одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя; копії договору дарування одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя - 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0158 га кадастровий номер :17:001:1205 у межах згідно планом розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 24 лютого 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за № 1445 та документів, на підставі яких посвідчено цей договір дарування одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя; копію договору дарування 36/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд під АДРЕСА_3 , укладений 03 березня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за № 1658 та документів, на підставі яких посвідчено цей договір дарування.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Кривцова К.Т., про визнання недійсними договорів дарування, в загальному позовному провадженні до судового розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи.

Представником відповідача - адвокатом Рендюк Н.В. подано відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначила, що 28.05.2020 року ОСОБА_2 за рахунок коштів, виручених від продажу особистого майна, набутого до шлюбу, придбала земельну ділянку площею 0,0158 га з кадастровим номером :17:001:1205, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Отримавши від попереднього власника земельної ділянки дозвільну документацію на будівництво житлового будинку, з метою здачі вказаного будинку в експлуатацію, ОСОБА_2 звернулась до виконавчого комітету Чернівецької міської ради для присвоєння будинку поштової адреси. Рішенням № 312/10 від 12.05.2021 житловому будинку присвоєно поштову адресу - АДРЕСА_1 , та 25.05.2021 року ОСОБА_2 зареєструвала за собою право власності на цей будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В силу вимог ст.60 СК України позивач набув право на частку у вказаному майні. Вказала, що набуття у власність земельної ділянки і житлового будинку мало місце за рахунок її особистих коштів, виручених від продажу її дошлюбного майна. Так, на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 06.06.2019 року та купівлі-продажу житлового будинку від 07.06.2019 року, ОСОБА_2 відчужила на користь ГС «Всеукраїнська Асоціація «Альраід» земельну ділянку, площею 0,0173 га, що розташована за адресою АДРЕСА_5 , за ціною продажу 103650,72 грн., та житловий будинок за цією ж адресою за ціною продажу 2048349,28 грн. Вказане нерухоме майно було набуто ОСОБА_2 до шлюбу з ОСОБА_5 . Виручені з продажу майна кошти зберігались нею в комірці АТ «Ощадбанк». Вказала також, що з середини 2022 року між сторонами почали виникати непорозуміння, вони часто сварились, не могли дійти згоди щодо вирішення звичайних побутових питань, та з листопада 2022 року почали проживати окремо. Шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16.05.2023 року. Зазначила, що ОСОБА_1 на земельну ділянку та житловий будинок по АДРЕСА_1 , не претендував, оскільки знав про походження коштів на його придбання, а 24.02.2023 року на підставі договору дарування він відчужив свою частку у цьому майні на користь відповідачки. Крім того, на початку березня 2023 року у зв`язку з отриманням від ІНФОРМАЦІЯ_2 попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від військового обліку з вимогою з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_7 на 03.03.2023 року, ОСОБА_1 запропонував відповідачу переоформити на її ім`я належні йому на праві особистої приватної власності 36/100 часток у праві власності на житловий будинок під АДРЕСА_3 , оскільки побоювався, що міг загинути та не бажав, щоб на його частину майна могла претендувати жінка, з якою на той момент він перебував у фактичних сімейних стосунках. 03 березня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування, за якою остання безоплатно набула у власність - 36/100 ідеальних часток у житловому будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд під АДРЕСА_3 .

Відповідач також зазначила, що у власності ОСОБА_1 перебувала частка квартирі АДРЕСА_6 , інша частка - належала його батькові ОСОБА_3 13 травня 2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського округу Моісеєнко Н.І. було посвідчено договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про розірвання договору дарування 36/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_3 , за умовами якого вказане майно повернулось у власність позивача, та договір дарування частини квартири АДРЕСА_6 , за умовами якого ОСОБА_1 подарував ОСОБА_3 належну йому частку у вказаному майні. Таким чином, метою укладення вказаних правочинів було набуття у власність сторонами окремих об`єктів права власності, відтак ОСОБА_2 ставить під сумнів наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 боргових зобов`язань, а відтак і існування ознак фраудаторних угод. Фіктивність розписки пропонувала встановити шляхом призначення судово-технічної експертизи документа, про що заявила відповідне клопотання.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Рендюк Н.В. вказала також, що позивачем не зазначено у позові в чому полягає порушення його прав, оскільки всі правочини ним укладались добровільно та були направлені саме на настання юридичних наслідків, не були вчинені під впливом помилки, обману чи примусу. Оскільки фраудаторний правочин має за мету завдати шкоди інтересам кредитора, його майновим правам, визнання такого договору недійсним має гарантувати інтереси кредитора «через можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що перебуває в інших осіб. Адвокат вказала, що належним позивачем у такому спорі є кредитор, оскільки такий позов має бути направлений на відновлення його майнових прав - можливість отримати задоволення своїх вимог за рахунок майна боржника. Просила в задоволенні позову відмовити.

Разом з відзивом на позовну заяву адвокат Рендюк Н.В. подала клопотання про призначення судово-технічної експертизи боргової розписки від 13.05.2021 року, однак у судовому засіданні вказане клопотання відкликала через обставини знищення оригіналу боргової розписки позивачем ОСОБА_1 взимку 2024 року.

03.06.2024 року від представника позивача - адвоката Якобишеної Т.Д. надійшла відповідь на відзив, у якому вона стверджувала, що земельна ділянка та житловий будинок по АДРЕСА_1 придбано за спільні кошти подружжя, оскільки ОСОБА_1 надав згоду на це, про що зазначено у п.10 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.05.2020 року. Зазначила, що він з відповідачкою ніколи не мешкав у будинку АДРЕСА_5 , тільки декілька разів ночував там, та ще до одруження вони мешкали з ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_7 . Стверджувала, що 13 травня 2021 року в приміщенні нотаріуса Бакрев Ю.Ю. написав на ім`я батька боргову розписку на суму 30000 доларів США, які зобов`язався повернути до 31.12.2022 року, а також зобов`язався знятись з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_8 до 01 вересня 2021 року. Що стосується давності складання боргової розписки адвокат пояснила, що розписка дійсно була написана ОСОБА_1 13 травня 2021 року, однак після того як батько дізнався про відчуження квартири АДРЕСА_7 на ім`я ОСОБА_2 , між ними почали виникати сварки. Взимку 2024 року під час чергової сварки ОСОБА_1 вирвав з рук батька розписку, зім`яв та порвав її. Згодом заспокоївшись, ОСОБА_1 переписав розписку. Копію саме останньої розписки додана позивачем до позовної заяви. Зазначила, що істина причина укладення спірних договорів дарування полягала у намаганні уникнення можливих спорів щодо нерухомого майна у разі мобілізації і загибелі позивача на війні, а також побоювання, що через наявність боргових зобов`язань перед батьком, майно може перейти у його власність.

07 червня 2024 року представником відповідача адвокатом Рендюк Н.В. подано заперечення на відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що кошти з продажу земельної ділянки та житлового будинку АДРЕСА_5 до 12.06.2019 року зберігались на рахунку ОСОБА_2 , що підтверджується випискою з АТ КБ «ПриватБанк», а з 12.06.2019 року до 28.05.2020 року - у сейфовій комірці АТ «Державний ощадний банк України», що підтверджується довідкою № 055-05/12102 від 29.05.2024 року. Крім цього, зазначила, що 07.07.2020 року ОСОБА_2 відчужила набуте нею до шлюбу, 25.01.2017 року, торговельне місце в будівлі літ. «У» № 21, 3 ряд, ІІ-сектор в приміщенні НВТК «Добробут» за адресою АДРЕСА_9 за 64270 грн., які теж були використані на ремонт будинку по АДРЕСА_1 . Стверджувала, що ОСОБА_1 за період шлюбу не працював, матеріально сім`ю не отримував, доходу не мав. При цьому ОСОБА_2 є приватним підприємцем, здійснює господарську діяльність, отримує регулярний дохід. Заперечила існування між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суперечок з приводу користування квартирою АДРЕСА_7 , оскільки саме ОСОБА_3 надав дозвіл на реєстрацію місця проживання у даному житлі ОСОБА_2 та її доньці від першого шлюбу ОСОБА_6 , а пізніше і спільній доньці сторін ОСОБА_4 . Стверджує, що жодних скандалів з приводу користування чи проживання у вищевказаному житлі місця не мали, оскільки ніяких боргових зобов`язань між її чоловіком та свекром не було. Поставила під сумнів викладені представником позивача обставини знищення оригіналу боргової розписки та написання нової, вважає, що вказана ситуація є видуманою задля уникнення проведення експертизи, яка може визначити дійсний час її написання, а відтак і підтвердити фіктивність. Ці обставини не зазначались в позовній заяві, а версія щодо знищення боргової розписки виникла тільки після заявлення відповідачем клопотання про призначення експертизи. Вказала також, що не відповідають дійсності і обставини складання боргової розписки від 13.05.2021 року, зазначені у позовній заяві та відповіді на відзив, зокрема щодо розірвання договору дарування квартири АДРЕСА_7 та повернення її в такий спосіб у власність позивача ОСОБА_1 в рахунок написання ним боргової розписки на ім`я батька ОСОБА_3 на суму 30000 доларів США. Квартири АДРЕСА_7 була повернута у власність ОСОБА_1 в рахунок його відмови на користь батька від іншого майна - частки квартири АДРЕСА_6 шляхом укладення 13.05.2021 року договору дарування.

Від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Кривцової К.Т. надійшли письмові пояснення, в яких вона вказала, що спірні договори дарування від 24.02.2023 року житлового будинку по АДРЕСА_1 та від 03.03.2023 року 36/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_3 , укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчені нею у відповідності до вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року. Укладаючи договори дарування, сторони підтвердили, що ці договори не мають характеру фіктивних та удаваних правочинів, договори укладено не під впливом помилки, обману, насильства або тяжких обставин, сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, волевиявлення учаників правочинів було вільним. Нотаріусом роз`яснено сторонам правочину суть і наслідки укладених договорів дарування. В задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив, просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, був допитаний в судовому засіданні за правилами допиту свідка.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Кривцова К.Т. в судове засідання не з`явилась, надала суду письмові пояснення, в яких просила справу розглянути без її участі, в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що коли його сину ОСОБА_1 виповнилось 18 років (2015 рік), він вирішив, що хоче займатись бізнесом - а саме, здійснювати реалізацію транспортних засобів. У зв`язку з цим, ОСОБА_3 передав у борг ОСОБА_1 30000 доларів США на розвиток бізнесу, однак розписку не оформляв. Свідок стверджував, що він сам і його син ОСОБА_3 зареєстровані як фізичні особи підприємці, здійснюють діяльність, пов`язану з продажем транспортних засобів, отримують доходи, сплачують податки. За рахунок коштів від підприємницької діяльності ОСОБА_3 надав кошти синові у борг, а також придбав квартиру по АДРЕСА_3 . Вказану квартиру він оформив на сина ОСОБА_1 , так як перебував у шлюбі, і вони з сином домовились, що той з часом оформить на нього договір дарування квартири, що ним і було зроблено у 2018 році. У зв`язку з тим, що у його власності перебувала квартира по АДРЕСА_3 , де проживав позивач зі своєю сім`єю, а у власності ОСОБА_1 - частина квартири АДРЕСА_6 , вони вирішили обмінятись цим майном, щоб кожен з них був власником цілого об`єкту. З цією метою вони 13.05.2021 року звернулись до приватного нотаріуса Моісеєнко Н.І., де ними було укладено на його користь договір дарування частки квартири АДРЕСА_6 , та договір про розірвання договору дарування квартири по АДРЕСА_3 від 18.04.2018 року, за умовами якого це майно повернулось у власність ОСОБА_1 . Крім цього, 13.05.2021 року у приміщенні нотаріальної контори Бакрев Ю.Ю. написав на його ім`я боргову розписку, в якій зобов`язався повернути борг у розмірі 30000 доларів США до 31.12.2021 року. Однак борг ОСОБА_1 у вказаний строк не повернув, через що у них виникали сварки, та під час чергового конфлікту взимку 2024 року ОСОБА_1 вирвав з його рук розписку, зім`яв та порвав її. Заспокоївшись, ОСОБА_1 переписав розписку і передав її ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що є матір`ю позивача ОСОБА_1 . Стверджувала, що ОСОБА_2 була присутня під час розмов між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про повернення боргу. Вказала, що її син ОСОБА_1 займався продажем машин, а ОСОБА_2 часто їздила в Румунію, мала кіоск в ТЦ «Формаркет». Зі слів сина їй відомо, що саме невістка просила сина переписати на нею квартиру, бо він міг загинути на війні. Вказала також, що у ОСОБА_2 був будинок на АДРЕСА_5 , після продажу якого вони з ОСОБА_1 придбали будинок на Роші . Також вказувала, що син писав розписку про повернення грошей не коли їх позичав, а вже пізніше.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що ОСОБА_2 - це його колишня дружина, від шлюбу з якою у 2013 року у них народилась спільна донька ОСОБА_12 , яка після розлучення залишилась проживати з матір`ю у будинку по АДРЕСА_5 , а після продажу будинку у 2019 році - у квартирі по АДРЕСА_1 . З метою укладення договору дарування квартири по АДРЕСА_1 на ОСОБА_2 , остання попросила його з`явитись в ЦНАП для надання згоди для зняття їх спільної доньки ОСОБА_12 з реєстрації місця проживання за цією адресою, а через декілька днів, після укладення договору, - для надання згоди на реєстрацію дитини за цією адресою. У ЦНАПІ під час надання свідком згоди був також присутній чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , який також надавав згоду на зняття з реєстрації місця проживання їх спільної доньки ОСОБА_4 . Свідок запитав у ОСОБА_1 для чого це потрібно, на що ОСОБА_1 відповів, що отримав повістку на війну і що його можуть мобілізувати, через це має намір переоформити нерухомість на дружину.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що знайома з ОСОБА_2 вже більше 10 років, так як разом працювали на Калинівському ринку, де у кожної з них були власні контейнери, в яких вони торгували. Також у ОСОБА_2 на даний час є магазин у ТЦ «Формаркет», де вона торгує дитячим одягом. У 2018 році свідок продала свій контейнер, а ОСОБА_2 запропонувала їй роботу спочатку продавцем, а потім нянею. Свідок повідомила, що ОСОБА_2 продала свій будинок по АДРЕСА_5 за 80000 доларів США, вона супроводжувала її в банк, коли ОСОБА_2 ставила кошти у комірку на зберігання. Після продажу будинку ОСОБА_2 переїхала жити до свого чоловіка ОСОБА_1 у квартиру по АДРЕСА_1 , а у 2019 році у них народилась спільна донька. За час спільного проживання ОСОБА_1 ніде не працював. У 2020 році ОСОБА_2 придбала таунхаус. Восени 2021 року ОСОБА_2 спіймала свого чоловіка на подружній зраді, після чого вони припинили спільне проживання. ОСОБА_1 залишив квартиру на Червінського дружині та доньці, час від часу приходив до доньки. Свідок чула розмову між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що той хоче оформити квартиру по АДРЕСА_1 на неї, бо його мають забрати на війну.

Обставини справи, встановлені судом.

02 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_17 укладено договір купівлі-продажу частки житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Моісеєнко Н.І., за умовами якого ОСОБА_1 набув у власність 36/100 часток житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований у АДРЕСА_3 (т.1, а.с. 121-124).

25.10.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Чернівецькому міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, актовий запис 2123, який (шлюб) було розірвано на підставі рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16.05.2023 року (набрало законної сили 16.06.2023 року) (т.1, а.с. 35-36).

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась спільна донька ОСОБА_4 .

18 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір дарування частки житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Моїсеєнко Н.І., за умовами якого ОСОБА_1 безоплатно передав у власність ОСОБА_3 36/100 часток житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований у АДРЕСА_3 .

06.06.2019 року між ОСОБА_2 та Громадською Спілкою «Всеукраїнська Асоціація «Альраід» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Войціховським А.В., за умовами якого ОСОБА_2 передала у власність, а Громадська Спілка «Всеукраїнська Асоціація «Альраід» прийняла у власність земельну ділянку АДРЕСА_10 , кадастровий номер :08:001:0192, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Продаж вчинено за 103650,72 грн., які Покупець перераховує на банківський рахунок Продавця.

Відповідно до пункту 3 Договору вказана земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 2015 року, виданого Чернівецькою міською радою на підставі рішення № 1706 від 31.08.2015 року (т.1, а.с. 61).

07.06.2019 року між ОСОБА_2 та Громадською Спілкою «Всеукраїнська Асоціація «Альраід» укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Войціховським А.В., за умовами якого ОСОБА_2 передала у власність, а Громадська Спілка «Всеукраїнська Асоціація «Альраід» прийняла у власність житловий будинок АДРЕСА_5 . Продаж вчинено за 2048349,28 грн., які Покупець перераховує на банківський рахунок Продавця. Житловий будинок належить Продавцю, ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі продажу від 29.08.2012 року (т.1, а.с. 62).

Відповідно до виписки по картці/рахунку АТ КБ «ПриватБанк» на банківський рахунок ОСОБА_2 зараховано 07.06.2019 року 103650,72 грн. та 10.06.2019 року 2048349,28 грн. на виконання договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 06.07.2019 року та купівлі-продажу житлового будинку від 07.06.2019 року (т.1, а.с. 63).

Відповідно до довідки АТ «Державний ощадний банк України» від 29.05.2024 року ОСОБА_2 була власником сейфової комірки від 12.06.2019 року по 10.06.2020 року (т.1, а.с. 95).

28.05.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_18 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Кривцовою К.Т., за умовами якого ОСОБА_2 набула у власність земельну ділянку площею 0,0158 га з кадастровим номером :17:001:1205, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибнаділянка). Договір посвідчено за згодою чоловіка Покупця ОСОБА_1 (п.10) (т.1, а.с. 19, а.с. 182).

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12.05.2021 року № 312/10 присвоєно поштову адресу АДРЕСА_11 (замість АДРЕСА_1 ) житловому будинку літ.А загальною площею 134,80 кв.м., в тому числі три житлові кімнати площею 43,80 кв.м., який розташований на приватній земельній ділянці площею 0,0158 га (кадастровий номер :17:001:1205), власником якого є ОСОБА_2 , у зв`язку з прийняттям в експлуатацію та впорядкування поштової адреси (т.1, а.с. 22).

07.07.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_19 укладено договір купівлі-продажу торговельного місця, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Половинською О.Б., за умовами якого ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_19 торговельне місце у навчально-виставковому торговельному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою АДРЕСА_9 . Продаж вчинено за 64270 грн. (т.1, а.с. 105-106).

13.05.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір дарування частини квартири, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Моісеєнко Н.І.,за умовами якого ОСОБА_1 безоплатно передав у власність ОСОБА_3 частку квартири АДРЕСА_6 . Цей дарунок сторони оцінили в 30000 грн. (т.1, а.с. 109-110).

Окрім цього, 13.05.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір про розірвання договору дарування 36/100 часток житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований у АДРЕСА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Моісеєнко Н.І. 18.04.2018 року (т.1, а.с. 127).

Інша частина квартири АДРЕСА_6 належить ОСОБА_1 на підставі договору про поділ нерухомого майна, що є спільною власністю подружжя, укладеного 18.05.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (т.1,а.с. 111-112).

Відповідно до копії розписки від 13 травня 2021 року ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_3 30000 (тридцять тисяч) доларів США, які він зобов`язується повернути до 31.12.2022 року. У розписці ОСОБА_1 зазначив,що не має жодного відношення до квартири за адресою АДРЕСА_8 , та зобов`язався знятись з реєстрації за вказаною адресою до 01 вересня 2021 року (т.1, а.с. 28).

24.02.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір дарування одним з подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Кривцовою К.Т., за умовами якого ОСОБА_1 безоплатно передав у власність ОСОБА_2 частку земельної ділянки площею 0,0158 га з кадастровим номером :17:001:1205, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговуванняжитлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). У пункті 11 договору зазначено, що сторони підтвердили, що цей правочини не є фіктивними чи удаваними (т.1, а.с. 33).

24.02.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір дарування одним з подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Кривцовою К.Т., за умовами якого ОСОБА_1 безоплатно передав у власність ОСОБА_2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 . У пункті 9 договору зазначено, що сторони підтвердили, що ці правочини не є фіктивними чи удаваними (т.1, а.с. 32).

Відповідно до попередження від ІНФОРМАЦІЯ_5 від 02.03.2023 року ОСОБА_1 попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від військового обліку та/або призову на військову службу під час мобілізації та зобов`язано з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_5 для взяття на військовий облік або уточнення даних військового обліку на 9.00 годину 03.03.2023 року (т.1, а.с. 27).

03.03.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір дарування одним з подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Кривцовою К.Т., за умовами якого ОСОБА_1 безоплатно передав у власність ОСОБА_2 36/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд під АДРЕСА_3 , що складаються з: приміщення (квартира АДРЕСА_4 ), загальною площею 60,10 кв.м., а саме 2-1 коридор, площею 3,30 кв.м., 2-2 кімната, площею 19,50 кв.м., 2-3 ванна, площею 3,6- кв.м., 2-4 кімната, площею 18,60 кв.м., 2-5 кухня, площею 10,20 кв.м., 2-6 комора, площею 0,90 кв.м., 2-7 вбиральня, площею 0,90 кв.м., ІІІ підвал, площею 3,10 кв.м. У пункті 6 договору зазначено, що сторони правочину підтверджують, що цей договір відповідає їх дійсним намірам і не носить характеру фіктивного, удаваного, не є зловмисним, а також будь-які обставини помилки, обману, насильства, тяжких обставин для вчинення цього правочину відсутні (т.1, а.с. 34).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 616396 ОСОБА_2 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_7 з 11.05.2019 року по 01.03.2023 року, з 07.03.2023 року по даний час (т.1, а.с. 67).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 616395 ОСОБА_4 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_7 з 08.08.2019 року по 01.03.2023 року, з 07.03.2023 року по даний час (т.1, а.с. 68).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 616397 ОСОБА_6 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_7 з 11.05.2019 року по 01.03.2023 року, з 07.03.2023 року по даний час(т.1, а.с. 69).

Відповідно до інформаційної довідки з вебсайту «Опендатабот» відсутні записи про реєстрацію ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як фізичної особи-підприємця (т.1, а.с. 234). Вказаний факт представником позивача адвокатом Якобишеною Т.Д. не заперечувався.

Відповідно до інформаційної довідки з вебсайту «Опендатабот» відсутні записи про реєстрацію особи з РНОКПП НОМЕР_2 ( ОСОБА_3 ), як фізичної особи підприємця (т.1, а.с. 238).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

Ця норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

У частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб

Суд зазначає, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Такої ж позиції дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.10.2020 у справі №910/12787/17, Верховний суд у постанові від 13.05.2021 року у справі № 910/6393/20.

У вказаній справі позивач просить визнати недійсними договори дарування нерухомого майна, стороною яких він є (Дарувальником), посилаючись на їх фіктивність, оскільки вважав, що вони направлені на уникнення звернення стягнення на його майно, як боржника у боргових правовідносинах з батьком ОСОБА_3 (фраудаторний договір).

За таких обставин, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17 суд прийшов до висновку, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Приватноправовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. При цьому в разі використання приватноправового інструментарію не для захисту цивільних прав та інтересів, а для уникнення сплати боргу боржником, має місце порушення майнових інтересів саме кредитора.

Враховуючи ту обставину, що фраудаторний правочин спрямований на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання в майбутньому боргових зобов`язань, позивачем за позовом про визнання договору недійсним з цих підстав є кредитор у таких боргових зобов`язаннях.

Позивач ОСОБА_1 не є кредитором у боргових зобов`язаннях, ним не надано суду належних та допустимих доказів порушення оспорюваними договорами його майнових інтересів.

У постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2024 по справі № 932/18757/19 колегія суддів зазначила наступне: «касаційний суд зауважує, що: недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні має гарантувати інтереси кредитора (кредиторів) «через можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що знаходиться в інших осіб. Метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на них стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину; в практиці касаційного суду допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як фіктивного (стаття 234 ЦК України) чи такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України). Одна й інша підстави для кваліфікації правочину як фраудаторного побудовані законодавцем за моделлю оспорюваного правочину. Тобто, оспорення правочину має відбуватися за ініціативою кредитора як заінтересованої особи шляхом пред`явлення позовної вимоги про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов); кваліфікація правочину як фіктивного виключається, якщо на виконання оспорюваного правочину було передано майно чи відбувся перехід прав; натомість для кваліфікації фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України) не має значення, що на виконання оспорюваного правочину було передано майно чи відбувся перехід прав. Важливим для кваліфікації такого правочину як фраудаторного є те, що внаслідок його вчинення відбувається, зокрема, унеможливлення звернення стягнення на майно боржника чи зменшується обсяг його майна; очевидно, що одночасна кваліфікація оспорюваного фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як фіктивного (стаття 234 ЦК України) і такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України) не допускається»;

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Крім цього, Верховний суд у постановах від 08.03.2021 року у справі № 127/13995/21 та від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18 висловив правову позицію, що у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки (див., зокрема, постанову Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року в справі № 723/405/17 (провадження № 61-46674св18)).

Верховний суд неодноразово зазначав про те, що фраудаторний правочин направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний.

В момент укладення спірних договорів дарування сторонами було дотримано вимоги статті 203 ЦК України, ці договори було укладено в письмовій формі, нотаріально посвідчено та здійснено державну реєстрацію.

Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що спірні договори були укладені для виду, без мети його реального виконання, і що обидві сторони діяли умисно, маючи на меті інші цілі. Так, у позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що уклав договори дарування на користь ОСОБА_2 так як любив дружину та доньку, хотів зберегти сім`ю. Крім цього ОСОБА_1 у відчуженому майні не проживає, там зареєстровані та проживають відповідач ОСОБА_2 зі своїми малолітніми доньками ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Зі змісту позову вбачається також, що ОСОБА_3 пропонував ОСОБА_2 , задля уникнення спору, переоформити спірне майно на їх спільну доньку ОСОБА_4 , що свідчить на користь висновку про дійсність намірів позивача щодо відчуження нерухомого майна з досягненням реальних правових наслідків.

В матеріалах справи наявне також попередження ІНФОРМАЦІЯ_2 про необхідність явки для взяття на військовий облік на 9.00 годину 03.03.2023 року, але воно на думку суду не підтверджує доводи позивача про укладення спірних договорів задля уникнення майнових спорів щодо спадкового майна у випадку його мобілізації до лав ЗСУ, направлення у місця проведення військових дій та загибелі.

Викликають також сумніви щодо обставин складання ОСОБА_1 боргової розписки, датованої 13.05.2021 року, а саме знищення ним на початку 2024 року оригіналу боргової розписки під час конфлікту з ОСОБА_3 , та написання нової, ідентичної за змістом. За таких обставин оригінал боргової розписки, що укладалась 13.05.2021 року, суду представлено не було. Вказане позбавляє можливості іншу сторону доводити фіктивність договору позики шляхом проведення судової експертизи давності складання документу, що суперечить принципу диспозитивності та змагальності сторін у судовому процесі.

Висновки за результатами судового розгляду

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 13, 15, 16, 203-204, 215, 234, 717-719 ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 10-13, 76-81, 82, 141, 258, 259, 263-268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Кривцова Крістіна Танасіївна, про визнання недійсними договорів дарування - відмовити.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 24 березня 2025 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: