Справа № 337/576/25
Номер провадження 2/337/718/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24 березня 2025 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Завгороднього Є.В., за участю секретаря судового засідання Лемонджави А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на дітей та на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду вказаним позовом.

В заяві зазначила, що з 18.05.2013 перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Старша донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю (підгрупа А), а вона як матір є її законним представником (опікуном). Оскільки дитина через свій вік та захворювання не може самостійно себе обслуговувати, потребує постійного цілодобового догляду, позивачка позбавлена можливості працювати та перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї третини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї п`ятої усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання як матері, з якою проживає дитина з інвалідністю. в розмірі однієї десятої з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2025 відкрито провадження, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судові засідання 04.03.2025, 24.03.2025 не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив не подав, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, а також наявність правових підстав відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно зі ст. 4 ЦПК Україн, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторони з 18.05.2013 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 . Під час шлюбу у подружжя народилися діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Як вбачається з витягів з реєстру територіальної громади від 27.01.2025, діти зареєстровані разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03.01.2024, виданою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено повний діагноз: «Вроджена вада головного мозку, СПО. Спастичний тетрапарез. Затримка стато-моторного та мовленнєвого розвитку».

Відповідно до медичного висновку № 193 про дитину з інвалідністю віком до 18 років від 19.05.2016, виданого КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №1», дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має захворювання «Вроджена вада розвитку головного мозку, с-м Денді Уокера». Згідно з зазначеним висновком ОСОБА_2 встановлено статус дитини з інвалідністю

підгрупи А.

ОСОБА_3 є законним представником (опікуном) дитини з інвалідністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Департаментом соціального захисту населення ЗМР.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 9 статті 7 СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2, 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення аліментів на утримання матері з якою проживає дитина з інвалідністю судом встановлено наступне.

Абзацами 3, 4 п 21 Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21112013 р № 917 «Деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям», визначено, що підставою для встановлення дитині категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А» є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування.

Відповідно до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 Сімейного кодексу України, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною з інвалідністю групи А., залежна та не може обходитися без постійного стороннього догляду. Доньку ОСОБА_2 доглядає її матір ОСОБА_3 , з якою та проживає, доказів протилежного суду не надано.

Враховуючи вищевказане, відповідно до ст. 88 СК України, суд вважає, що ОСОБА_3 має право на утримання як особа яка проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею. Доказів, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу, суду не надано.

Відповідно до ст. 128 Кодексу законів про працю України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Таким чином, сумарний розмір аліментів до стягнення становить в частках 19/30 (1/5+1/3+1/10), що не перевищує сімдесят відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на звільнення позивача від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. 13, 19, 141, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354-356 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на дітей та на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї третини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.02.2025 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї п`ятої усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.02.2025 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання як матері, з якою проживає дитина з інвалідністю, в розмірі однієї десятої усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 03.02.2025 та протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_6 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

відповідач ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Євген ЗАВГОРОДНІЙ