Яготинський районний суд Київської області
Провадження № 2/382/41/25
УХВАЛА

18 березня 2025 року Яготинський районний суд Київської області

у складі:

головуючого судді Савчака С.П.,

секретар судового засідання Голованов В.В.,

за участі:

представника позивача в режимі відеоконференції ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника Солом`янський районний відділ

державної виконавчої служби

у місті Києві Центрального міжрегіонального

управління Міністерства юстиції (м.Київ)

в режимі відеоконференції Тур А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Яготин Бориспільського району Київської області в порядку загального позовного провадження цивiльну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 за яким просить стягнути із відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в розмірі 113265,27 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що за рішенням Яготинського районного суду Київської області від 16.08.2012 року з позивача на користь відповідачки у виконавчому провадженні стягувалися аліменти з 15.05.2012 року на утримання їх дітей. Починаючи з 18.06.2020 року діти проживають з позивачем та розпорядженням Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації № 767 від 25.11.2020 року визначено місце проживання дітей з позивачем.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 02.10.2023 року припинено з 18.06.2020 року стягнення з нього аліментів та вирішено стягувати з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дітей починаючи з 27.06.2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідачка з 18.06.2020 року отримувала аліменти, які витрачала на свої потреби, а не на дітей та нічого не зробила для припинення отримання виплат по аліментам. Знаючи про рішення суду відповідачка отримала виплати у жовтні, листопада та грудні 2023 року, а тому він має право на стягнення з неї безпідставно отриманих коштів. З дати припинення стягнення аліментів з 18.06.2020 року по даний час з нього стягуються аліменти безпідставно. Станом на 01.01.2024 року залишок заборгованості по сплаті аліментів становить 34426,15 грн. З пенсії позивача з червня 2020 по грудень 2023 року утримано аліментів в розмірі 147691,42 грн. З урахуванням його заборгованості станом на 01.01.2024 року відповідачка неправомірно отримала 113265,27 грн.

Після звернення до суду з позовом, закриття підготовчого провадження від позивача до суду надійшла заява/пояснення по суті позовних вимог. У вказаному зверненні міститься клопотання про долучення нових доказів та поновлення пропущеного строку на їх подання по поважній причині, оскільки він є особою з інвалідністю, пенсіонером та збір доказів потребує для нього додаткового часу.

До заяви/пояснень ОСОБА_3 підтвердження поважності причин пропуску подання доказів додав копію довідки до акта огляду МСЕК від 01.02.2016 року та пенсійного посвідчення від 12.04.2016 року за яким він є особою з інвалідністю 3 групи, по зору, довічно, пенсіонером.

В якості доказів додано копії залікової книжки студента ОСОБА_5 , розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ВП № 56264219 від 17.01.2024 року, постанови виконавчої служби від 05.08.2019 рок, 20.01.2024 року, 31.01.2024 року, 24.02.2017 року, 30.10.2019 року, 03.02.2017 року.

Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В даному випадку вимоги ч. 1 ст. 127 ЦПК України передбачають можливість поновлення процесуального строку, крім випадків коли встановлено неможливість такого поновлення.

Щодо подання доказів, які не подані у встановлений законом або судом строк з причин, що не залежали від неї діє спеціальна норма, яку слід застосовувати та яка зазначена у ч. 8 ст. 83 ЦПК України. За вказаною нормою закону законодавець не передбачає необхідності поновлення строку для подання/долучення доказів, а лише зазначає, що якщо докази не подані з причин, що не залежали від особи, то суд приймає їх до розгляду або не приймає, якщо докази не подані з причин, що залежали від особи.

Отже, до подання доказів з пропуском строку на їх подання слід застосовувати вимоги ч. 8 ст. 83 ЦПК України, як спеціальної норми, яка регулює конкретні правовідносини щодо пропуску строків для його подання.

Щодо подання доказів з пропуском строків законодавець не передбачає можливості поновлення строку на їх подання (можливе встановлення додаткового строку), тобто строк для подання доказів не підлягає поновленню.

На підставі зазначено у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку на подання доказу слід відмовити.

Одночасно суд вважає, що строк на подання доказів пропущено з поважної причини, оскільки внаслідок стану здоров`я наявності інвалідності по зору позивач з незалежних від нього причин пропустив строк на їх подання, а тому їх слід прийняти до розгляду.

Керуючись ст. 12-13, 76, 81-84, 120-127, 258-261, 351-354 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущенного строку на подання доказів відмовити.

Прийняти до розгляду докази подані позивачем разом з заявою/поясненнями по суті позовних вимог від 27.11.2024 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

На ухвалу в частині відмови у поновлення строків на подання доказів може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення (ухвали).

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена та підписана 20 березня 2025 року.

Суддя С.П. Савчак