Провадження № 22-ц/802/386/25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

вивчивши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2024 року в цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Луцькводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2024 року у цій справі позов Комунального підприємства «Луцькводоканал» задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь КП «Луцькводоканал» заборгованість по оплаті послуг з водопостачання і водовідведення у розмірі 6 536,82 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь КП «Луцькводоканал» судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2025 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 17 грудня 2024 року у цивільній справі № 161/20065/23 за позовом КП «Луцькводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка не оплачена судовим збором у розмірі, передбаченому законом.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 24 лютого 2025 року у цій справі апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

06 березня 2025 року відповідачем ОСОБА_1 до апеляційного суду подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, у якому відповідач просить звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги через його скрутне матеріальне становище. До цього клопотання відповідачем додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2024 рік.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 07 березня 2025 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

18 березня 2025 року відповідачем ОСОБА_1 до апеляційного суду подано заяву про продовження процесуального строку на 30 днів, яка мотивована відсутністю достатніх коштів для сплати судового збору, а також необхідністю надання часу для збору та надання документів про майновий стан та сплати судового збору.

Відповідно до частин 1, 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідач ОСОБА_1 не сплатив суму судового збору за подання апеляційної скарги та не надав жодного доказу щодо свого майнового стану, який міг бути вирішальним при розгляді клопотання про звільнення від сплати судового збору, а також не надав доказів того, що розмір судового збору за подання апеляційної скарги перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу, що є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Саме звернення особи до суду з апеляційною скаргою не спричиняє безумовного відкриття апеляційного провадження у справі та початку стадії апеляційного провадження. Суд, відкриваючи апеляційне провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала апеляційну скаргу, порядку здійснення права на звернення до суду апеляційної інстанції (умови реалізації права на звернення до суду апеляційної інстанції). Процесуальним наслідком недотримання особою, яка подає апеляційну скаргу, умов реалізації права на звернення до цього суду з апеляційною скаргою є залишення скарги без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Конвенція «Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7», прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика ЄСПЛ під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Ухвалами апеляційного суду від 24 лютого 2025 року та 07 березня 2025 року подана відповідачем ОСОБА_1 апеляційна скарга залишалась без руху і надавалась можливість для усунення зазначених недоліків. Однак відповідач не усунув зазначені в ухвалах суду про залишення апеляційної скарги без руху недоліки, не сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги, що в свою чергу перешкоджає суду апеляційної інстанції вирішити питання про відкриття апеляційного провадження.

Як передбачено частиною 2 статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (частина 3, 7 статті 185 ЦПК України).

За таких обставин та з урахуванням вимог процесуального закону апеляційний суд дійшов висновку, що подану апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2024 року у цій справі визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення .

Головуючий

Судді