Справа № 755/4515/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"20" березня 2025 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

05.03.2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Кірюшин Артем Андрійович, через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

20.03.2025 року вказану позовну заяву, у відповідності до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями, було передано в провадження судді Коваленко І.В.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Перевіривши матеріали позовної зави та долучених до неї документів, судом встановлено такі недоліки.

Відповідно до вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При зверненні до суду із вказаною позовною заявою позивачем не сплачено судовий збір. Разом з тим, позивач посилається на правову позицію, викладену у Постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року по справі №743/1481/21 щодо застосування статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» судовий збір за подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не справляється.

Відповідно до приписів ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, які пов`язані із порушенням їх прав.

При цьому, пункт 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У постанові Верховного Суду від 19.10.2022 у справі № 743/1481/21 зазначається, що при стягненні за виконавчим написом нотаріуса боржник не позбавлений права на захист своїх прав. Стягнення провадиться в рамках виконавчого провадження, яке дозволяє боржнику користуватися правом захисту, в тому числі судового. Предметом позову в таких справах є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Таким чином, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Також у вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що споживач, що звернувся до суду з позовом про захист своїх прав, звільнений від сплати судового збору як за подання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, так і на наступних стадіях цивільного процесу.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі №638/6060/18 йдеться про необхідність суду з`ясувати, чи пов`язаний позов з порушенням прав споживача. Так, колегія суддів Верховного Суду відхилила аргумент касаційної скарги про те, що позов стосується захисту прав споживача, оскільки позивач не зазначив жодних доводів та доказів того, на які саме потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб, в чому полягало порушення прав позивача як споживача.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено у зв`язку зі стягненням заборгованості за кредитним договором №660243186 від 20.06.2019 року, укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».

До позовної заяви додано договір № 660243186 від 20.06.2019 року, за цим Договором Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 3 400,00 грн. У вказаному договорі не зазначається, що кошти надані на споживчі потреби позивача, або для задоволення його особистих економічних та побутових потреб.

Таким чином, позивачем при зверненні до суду не доведено, що порушені його права, як споживача в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 22 вказаного Закону.

З огляду на зазначене, суд відмовляє позивачу у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в сумі - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 1 січня 2025 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», яким визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3 028,00 грн.

Позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру, за що має бути сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Отже, для усунення недоліків позивачу слід надати докази сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Додатково роз`яснюю, що при зверненні з позовом до Дніпровського районного суду міста Києва судовий збір сплачується за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Дніпров.р-н/22030101, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0026005, код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Документи, що підтверджують оплату судового збору подаються до суду в оригіналах.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Аналізуючи викладене, у відповідності до вимог ч.1 ст. 185 ЦПК України, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху, а позивачу надати строк для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків три дні з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позову до визначеної дати, позов буде вважатися неподаним та повернутий позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :