Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участі секретаря судового засідання Голуб О.В., за відсутності сторін, без фіксування судового провадження за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні комплексом нежитлових будівель та споруд, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить усунути йому перешкоди в користуванні комплексом нежитлових будівель та споруд, а саме: офіс А-1, загальною площею 102,6 кв.м.; баня Б-1, загальною площею 80,8 кв.м.; гараж В-1, загальною площею 137,0 кв.м.; ворота №1; огорожа №2, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідача в місячний термін з дня набрання рішення суду законної сили звільнити вищезазначений комплекс з приміщень вказаного комплексу. Заборонити відповідачу знаходитися у даному комплексі в подальшому без відповідного дозволу позивача та контролю.

Позов мотивовано тим, що він, як власник вказаного комплексу, має намір розпорядитися належним йому нерухомим майном, тобто вказаним комплексом, а саме продати його, але цього зробити не може, так як потенційні покупці комплексу бажають оглянути його приміщення, але не можуть це зробити, оскільки відповідач по справі змінив замки на воротах та огорожі, виставив охорону у комплексі яка не пускає його до даних приміщень, чинить всілякі перепони у користуванні належним йому на праві власності комплексом нежитлових будівель та споруд. Крім того, покупці комплексу не бажають після придбання належного йому комплексу в майбутньому вирішувати проблеми з виселенням відповідача в судовому порядку. Таким чином, відповідач по справі перешкоджає йому, як власнику комплексу нежитлових будівель та споруд, користуватися ним, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ойму на праві приватної власності. Він оа намагався у добровільному порядку домовитися з відповідачем про доступ мене до користування комплексом, але від розмови зі мною відповідач в категоричній формі відмовився та звільняти належний мені комплекс не бажає.

Так як він не може в повної мірі використовувати своє право власності на вищевказаний комплекс нежитлових будівель та споруд, оскільки перебуваючий там відповідач по справі в комплекс не впускає, він бажає усунути перешкоди у користуванні комплексом нежитлових будівель та споруд шляхом виселення відповідача з приміщень належного мені комплексу.

30 січня 2025 року на адресу суду надійшов відзив в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що 15 листопада 2024 року ОСОБА_2 звернувся до відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про кримінальне правопорушення, повідомивши про вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 4, ч. 5 ст. 190 Кримінального кодексу України. Так, заявою ОСОБА_2 повідомив, що він є єдиним власником та директором Малого приватного підприємства «МАЯК» (), місцезнаходження якого з 1992 року зареєстроване за адресою 50013, м. Кривий Ріг, вул. Штерівська, Виробнича база. 01.12.2010 на підставі Рішення № 1/12 на посаду директора був призначений - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який до призначення на посаду взагалі не мав жодного відношення до підприємства (не обіймав інших посад, не був власником або співвласником, не співпрацював тощо). 22.06.2017 на підставі рішення власника № 3 ОСОБА_1 звільнено з посади Директора. 14.05.2024 приблизно о 15:00 на територію підприємства з`явився ОСОБА_1 разом з невідомими особами та почав вимагати його брата покинути її, посилаючись на те, що нібито він є власником бази, на що отримав відмову, оскільки не має жодного відношення до майна підприємства. Крім того, для врегулювання даної ситуації і відібрання пояснень у учасників подій викликалась поліція. Після чого ОСОБА_1 та невідомі особи, які були з ним, покинули територію виробничої бази підприємства. 11.06.2024 приблизно о 12:00 ОСОБА_1 знов приїхав на виробничу базу підприємства з трьома невідомими ОСОБА_2 особами, які зламали замок на воротах бази та здійснили незаконне проникнення на територію, де в цей час знаходився брат ОСОБА_2 , якого останні виштовхали за територію бази. В цей час на базу приїхав ОСОБА_2 , де побачив ОСОБА_1 з трьома невідомими особами, свого брата та поліцію. Один із чоловіків, який прийшов разом з ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_2 , що викине його з території бази. Після погроз, ОСОБА_2 поїхав за документами, які підтверджують законне знаходження підприємства на виробничій базі для надання поліцейським. Повертаючись з документами на виробничу базу ОСОБА_2 знов викликав поліцію на базу, оскільки попередній патруль поліції поїхав. Приїхавши з документами до бази, він побачив поліцейських, які ознайомились з наданим ним документами та прийняли від нього заяву. Після чого ОСОБА_1 з трьома невідомими особами покинули територію бази. Крім того, у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення від 15.11.2024, ОСОБА_2 , звертав увагу органу досудового розслідування, що лише починаючи з 2012 року, його підприємством почала розроблятися технічна документація на земельну ділянку та споруди за адресою: АДРЕСА_2 власності починаючи з 1992 року та по сьогоднішній день на споруди, які знаходяться на території бази, не оформлено.

Разом з тим, отримавши витяг з державного реєстру речових прав ОСОБА_2 була отримана інформація про те, що ОСОБА_1 , нібито укладено договір купівлі-продажу, серія та номер: ВСР№300301, реєстр. 626, виданий 12.04.2006, видавник: приватний нотаріус Криворізького МНО Рогожина А.В.; технічний паспорт, серія та номер: ТЇ01:2481-6412-9944-4875, виданий 25.08.2022, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ на комплекс споруд, що знаходяться на території підприємства, а саме: офіс А-1, загальною площею 102,6 кв.м.; баня Б-1, загальною площею 80,8 кв.м.; гараж В-1, загальною площею 137,0 кв.м.; ворота № 1; огорожа №2, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_2 в своїй заяві від 15.11.2024 акцентував увагу органу досудового розслідування, що договір купівлі-продажу був укладений 12.04.2006, коли ОСОБА_1 взагалі не був пов`язаний з підприємством, директором якого став лише у 2010 році, а право власності було зареєстроване аж 2022 році на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 64601047 від 25.08.2022 15:02:16, реєстратором - Волос Оленою Володимирівною, Глеюватська сільська рада, Дніпропетровська обл.

Окрім цього, ОСОБА_2 в своїй заяві від 15.11.2024 зауважив, що незрозуміло з ким саме ОСОБА_1 укладав договір купівлі-продажу, оскільки на вказане приміщення взагалі відсутнє право власності.

Факт відсутності права власності на приміщення, які знаходяться на виробничій базі підтверджується обставинами, які були встановлені під час судового розгляду Господарським судом Дніпропетровської області справи № 904/8330/17 за результатами розгляду якої, судом було ухвалено рішення від 07.11.2017, яким встановлено, що згідно листа КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" від 18 жовтня 2017 року №1732 жодних даних стосовно реєстрації права власності на нерухоме майно чи вчинення будь-яких інших дій відносно будівель виробничої бази, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в архіві КП ДОР "Криворізьке БТІ" не знайдено. З огляду на зазначене вище виникають обґрунтовані сумніви щодо законності реєстрації права власності на ОСОБА_1 на комплекс нежитлових будівель та споруд, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

30.11.2024 за даним фактом в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесені відомості за № 0000685 та розпочато досудове розслідування.

Представник позивача подав заяву, в якій позов підтримав, просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив суд позов залишити без задоволення з підстав, зазначених у відзиві.

Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.08.2022, встановлено, що ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить комплекс нежитлових будівель та споруд, а саме: офіс А-1, загальною площею 102,6 кв.м.; баня Б-1, загальною площею 80,8 кв.м.; гараж В-1, загальною площею 137,0 кв.м.; ворота №1; огорожа №2, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: ВСР№300301, реєстр 626, виданого 12.04.2006 року приватним нотаріусом Криворізького МНО Рогожиною А.В.

Положеннями ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Отже, підставою для задоволення позову такої особи є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Такий спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

З досліджених судом доказів встановлено, що позивач є власником комплексу нежитлових будинків та споруд. Також, встановлено, що відповідач без дозволу власника використовує дане приміщення, чим обмежує позивачу доступ до цього приміщення.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги,що відповідач обмежує позивача у здійсненні права власності щодо належного йому майна, зокрема користування таким, а тому таке право підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача звільнити спірне приміщення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні комплексом нежитлових будівель та споруд - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , перешкоди в користуванні комплексом нежитлових будівель та споруд, а саме: офіс А-1, загальною площею 102,6 кв.м.; баня Б-1, загальною площею 80,8 кв.м.; гараж В-1, загальною площею 137,0 кв.м.; ворота №1; огорожа №2, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом:

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місячний термін з дня набрання рішення суду законної сили звільнити вищезазначений комплекс з приміщень вказаного комплексу.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходитися у даному комплексі за адресою: АДРЕСА_1 ,в подальшому без відповідного дозволу ОСОБА_1 та його контролю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлено 20.03.2025.

Суддя: О. Г. Пустовіт