Провадження № 2/641/145/2025 Справа № 641/651/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Харченко Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), треті особи ОСОБА_4 , Четверта харківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом та скасування арешту на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Харківської міської ради, Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) та просили визнати за позивачами в порядку спадкування за законом право власності по 1/8 частині за кожним в квартирі АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Скасувати арешт та заборону здійснювати відчуження на вказану квартиру, що належить ОСОБА_4 , накладений Комінтернівським ВДВС ХМУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа №1-760/08 від 16.10.2008 року, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова про конфіскацію майна ОСОБА_4 на користь держави.

В обгрунтування позовних вимог зазначили, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 . Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.09.2008 року ОСОБА_4 було визнано винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На примусовому виконанні у Комінтернівському ВДВС ХМУЮ (нині Основ`янсько-Слобідський ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків)) перебувало виконавче провадження №9946335 з примусового виконання виконавчого листа №1-760/08 від 16.10.2008 року, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова, про конфіскацію майна на користь держави, що є власністю засудженого ОСОБА_4 . В подальшому на частину спірної квартири було накладено арешт. 11.09.2009 року постановою Комінтернівського ВДВС ХМУЮ було зупинено виконавче провадження, оскільки надійшла ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про зняття арешту з майна до розгляду справи по суті. 26.10.2009 року рішенням суду було визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності та виключено з Акту опису та арешту майна від 05.08.2009 року майно б/у, яке знаходилось в квартирі, загальною вартістю 1250 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивачів ОСОБА_5 та останні 17.11.2021 року прийняли спадщину після смерті сина. 10.01.2022 року державний нотаріус Четвертої ХДМНК відмовив позивачам у видічі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спірної квартири після померлого сина. Згідно листа державного виконавця Основ`янсько-Слобідський ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) від 17.11.2021 року виконавче провадження №9946335 знищено, 04.09.2015 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування).

У справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Представник Харківської міської ради подав відзив на позов та просив у позові відмовити. Вказав, що Харківська міська рада не є належним відповідачем у вказаній справі.

Ухвалою суду замінено первісного відповідача Харківську міську раду на належного відповідача Головне управління Державної податкової служби у Харківській області на підставі клопотання позивачів.

Представником головного управління ДПС у Харківській області подано відзив на позов, в якому вказав, що оскільки обтяження щодо майна зареєтровано на підставі постанови АА563919 від 05.11.2008 року Комінтернівським ВДВС ХМУЮ, ГУ ДПС у Харківській області не є тим суб`єктом, який порушив права чи інтереси позивачів.

Крім того, позивачами подано відповідь на відзив.

В судовому засіданні представник позивачів та позивачі позов підтримали, просили його задовольнити.

Представники відповідачів та треті особи до суду не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, заслухавши позивачів та представника позивачів, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.02.1999 року реєстраційний № НОМЕР_1 , виданого Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 .

Відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Палац новонароджених м. Харкова 23.01.1983 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Згідно Інформації з ДРРП від 19.11.2021 року зареєстровано обтяження на вказану квартиру. Тип обтяження- арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження- 8303530, зареєстровано-17.12.2008 реєстратором Харківською філією ДП «Інформаційний центр» МЮУ, підстава обтяження постанова АА563919 від 05.11.2008 року Комінтернівського ВДВС ХМУЮ, власник ОСОБА_4 , заявник Комінтернівський ВДВС ХМУЮ.

Згідно вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.09.2008 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 307 КК України, та призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Стягнуто з ОСОБА_4 вартість експертиз у сумі 2850, 45 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вартість експертизи у сумі 608,46 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ОАО «Сведобанк» 13000 грн.

Згідно відповіді Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 17.11.2021 року на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №9946335 з примусового виконання виконавчого листа №1-760/08 від 16.10.2008 року, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова про конфіскацію майна, що є власністю засудженого ОСОБА_4 на користь держави. 04.09.2015 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування). Згідно бази даних АСВП в ВП №9946335 відсутня постанова про арешт майна боржника. Згідно Інформації з ДРРП наявний номер запису про обтяження 8303530 від 17.12.2008 року на підставі постанови АА563919 про арешт нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.11.208 року Комінтернівського ВДВС ХМУЮ. Вищезазначене виконавче провадження знищено, у зв`язку з чим здійснити перевірку матеріалів виконавчого провадження не вбачається можливим.

Згідно відповіді Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 24.02.2025 року після винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 06.06.2015 року постанова про поновлення виконавчого провадження не виносилась.

Згідно копії акту опису і арешту майна від 05.08.2009 року проведено опис майна, що належить боржнику ОСОБА_4 та описано і накладено арешт на таке майно: 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 ; побутову техніку.

Згідно копії рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.10.2009 року визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на побутову техніку та виключено вказане майно з акту опису та арешту майна від 05.08.2009 року.

Відповідно копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 , виданого Харківським міським ВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 10.06.2021 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З заявами про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулись батьки померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.01.2022 року державним нотаріусом Четвертої ХМДНК відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 після сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі пп. 4.17 п.4 гл. 10 розд. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 року №196/5, у зв`язку з тим, що при здійсненні перевірки відсутності арешту шляхом доступу до ДРРП встановлено, що на спірну квартиру, фізична особа ОСОБА_4 накладено арешт на підставі постанови АА №563919 від 05.11.2008 року Комінтернівським ВДВС ХМУЮ.

Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу).

Відповідно до ч, ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

В силу ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі N° 643/3614/17 (провадження N° 14-479с19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦІК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно п.10 ч. 1 ст. 364 ЦК України право власності припиняється у разі, зокрема, конфіскації.

Відповідно до ст. 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюється законом.

Конфіскація майна як різновид додаткового кримінального покарання полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є особистою власністю засудженого, а також належної йому частки в спільній власності (ст. 23, 35 КК України).

Арешт майна є істотним обмеженнмя права власності, тому важливо, щоб він накладався на законних підставах і тільки на майно, що належить на праві власності відповідно підозрюваному, обвинуваченому, підсудному або засудженому.

Між тим, як вбачається з Інформації з ДРРП від 19.11.2021 року зареєстровано обтяження на спірну квартиру, а саме арешт нерухомого майна без виділення частки у майні, яка належить ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 , чим порушені права інших власників вказаного нерухомого майна.

Порядок виконання покарання у виді конфіскації майна встановлений у статтях 48-49 КВК.

Примусове виконання рішень, в тому числі вироків в частині конфіскації майна засуджених здійснює державна виконавча служба за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (ч.2 ст. 48 КВК).

Між тим, згідно відповідей Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) від 17.11.2021 року та 24.02.2025 року виконавче провадження №9946335 з примусового виконання виконавчого листа №1-760/08 від 16.10.2008 року, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова про конфіскацію майна, що є власністю засудженого ОСОБА_4 на користь держави знищено. 04.09.2015 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування). Після винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 06.06.2015 року постанова про поновлення виконавчого провадження не виносилась.

Таким чином, процедура конфіскації майна, а саме частки належної померлому ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 не була завершена за життя останнього, та вказане майно увійшло до складу спадщини після померлого ОСОБА_4 , яку прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьки померлого.

Так, згідно п.4 ч.1, 4, 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час спірних правовідносин) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, а саме протягом року.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час спірних правовідносин) у разі якщо постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову.

Виходячи з викладеного вище, оскільки позивачі в інший спосіб, крім звернення до суду з відповідним позовом захистити своє порушене право не мають змоги, на час звернення із позовною заявою до суду за наявності арешту, накладеного на майно, порушується право власності позивачів, зокреме і на спадкове майно, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, враховуючи, що у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №1-760/08 від 16.10.2008 року, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова, про конфіскацію майна, що є власністю засудженого ОСОБА_4 , на користь держави виконавчий документ повернуто стягувачу, виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання та не відновлювалось, порушене право позивачів підлягає судовому захисту, а тому позовні вимоги щодо скасування арешту нерухомого майна є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування суд зазначає наступне.

Так з матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_4 вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_4 батьки померлого.

Згідно правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло від 18.02.1999 року реєстраційний № НОМЕР_1 , виданого Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 .

Крім того, матеріали справи містять довідку КП « ХМБТІ» про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна від 23.12.2024 року згідно якої вказана вище квартира зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 .

Така ж інформація щодо власників міститься в витягах з ДРРП від 06.02.2025 року.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути зокрема фізичні особи. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Частки співвласників у праві сіпльної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч.2 ст. 372 ЦК України).

З урахуванням вище вказаного, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на частку квартири АДРЕСА_1 .

А з огляду на те, що спадщина після смерті останнього прийнята ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд визнає право власності за останніми на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 по 1/8 частці за кожним.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 4, 10-13, 76-81, 247, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), треті особи ОСОБА_4 , Четверта харківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом та скасування арешту на нерухоме майно задовольнити.

Скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження №8303530, зареєстровано Харківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна 17.12.2008 року на підставі постанови Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції АА № 563919 від 05.11.2008 року, власник ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, ЄДРПОУ 4314704, місце знаходження: м. Харків, вул. Пушкінська, 46.

Відповідач: Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), , місце знаходження: м. Харків, м-н Захисників України, 7/8.

Третя особа: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Четверта харківська міська державна нотаріальна контора, , місце знаходження: м. Харків, вул. Василя Мельникова, 2.

Повний текст рішення проголошено 20.03.2025 року о 13-50 год.

Суддя І.В.Зелінська