18.03.2025 Справа № 363/1487/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ДОДАТКОВЕ

18 березня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря Дрозд В.С.,

представника позивача Самофалової О.Ю.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді заяву адвоката Самофалової О.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пожежі, -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від адвоката Самофалової О.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просить суд поновити строк для подання доказів про розмір судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 713,28 грн. та 833,72 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 38 000,00 грн., витрати на проведення оцінки збитку в розмірі 5 600 грн., витрати на актуалізацію оцінки збитку в розмірі 2 800,00 грн. та витрати на проведення судової пожежно-технічної експертизи в розмірі 74 516,35 грн. Заяву в частині поновлення строку для подання доказів про розмір судових витрат мотивує тим, що у зв`язку із технічними ускладненнями у роботі підсистеми «Електронний суд» 03 березня 2025 року та неможливістю завантажити деякі файли з доказами, вчасно подати заяву та докази не було можливості.

07.03.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Папазової Г.А. надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких зазначила, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення судових витрат та долучення доказів про такі витрати представником позивача - адвокатом Самофаловою О.Ю. подано до суду 04.03.2025 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Жодних належних доказів, які б підтверджували б обставини пов`язані ускладненнями у роботі підсистеми «Електронний суд» до суду представником позивача не надано, а відтак вважає, що підстави для поновлення строку для подання доказів про розмір судових витрат відсутні. Також, вказала, що під час звернення до суду з позовною заявою, позивачем ОСОБА_2 не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс, і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Крім того, просила звернути увагу, що договір про надання правової допомоги та додаткова угода до договору № 1 були укладені 27.05.2022 року, тому враховуючи звернення до суду з позовною заявою 10.06.2022 року, позивач не був позбавлений можливості подати до суду зазначені докази разом з попереднім розрахунком суми судових витрат. Відтак, поновлення строку на подання зазначених доказів до суду не підлягає задоволенню. Обґрунтувань поважності причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі заява представника позивача не містить. На підставі викладеного просила відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 адвоката Самофалової О.Ю. про стягнення судових витрат та витрат на правову допомогу.

18.03.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від адвоката Самофалової О.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_2 надійшла заява, в які зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікував понести в зв`язку із розглядом даної справи, було зазначено в тексті позовної заяви, як того вимагає процесуальне законодавство, а саме щодо здійснення позивачем судових витрат у вигляді сплати судового збору в сумі 1 713,28 грн. та оплати проведення оцінки розміру завданих збитків в розмірі 5 600,00 грн., на підставі договору № 06-01-22-01 від 06.01.2022 року, а також про те, що очікується додаткове понесення судових витрат позивачем з оплати послуг з правової допомоги в розмірі 20 000,00 грн, на підставі додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 27.05.2022 року. Щодо доводів представника відповідача про ненадання доказів пов`язаних ускладненнями у роботі підсистеми «Електронний суд» зазначила, що у відповідь на її запит щодо ускладнень під час відправки клопотання в підсистемі «Електронний Суд» державне підприємство «Інформаційні судові системи» повідомило, що 03.03.2025 року та 04.03.2025 року не зафіксовано масових звернень щодо описаної ситуації, однак можливою причиною описаної ситуації міг бути точковий збій (наприклад, короткочасна втрата інтернет з`єднання тощо) на локальному робочому місці користувача. Також, державне підприємство «Інформаційні судові системи» підтвердило, що датою створення «клопотання про ухвалення додаткового судового рішення у справі та долучення доказів про судові витрати» є 03.03.2025 року. Водночас, відповідно до картки руху вказаного клопотання, датою його доставки в суд є 04.03.2025 року об 01:24. Відтак, затримка у відправці клопотання про ухвалення додаткового судового рішення у справі та долучення доказів про судові витрати, яке було створено 03.03.2024 року, з урахуванням кінцевого строку його подання, складає проміжок часу в 01 год. 24 хв. , а тому вважають, що пропущений на 01 год. 24 хв. строк через ускладнення під час відправки клопотання є поважним і потребує поновлення.

Представник позивача у судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення у справі підтримала та просила її задовольнити. Окрім того, просила питання про стягнення судового збору у розмірі 1 713, 28 грн., не вирішувати, оскільки про їх стягнення було вирішено у рішенні суду, а нею помилково було заявлено їх стягнення.

Представник відповідача, яка приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції щодо задоволення заяви представника позивача ОСОБА_2 адвоката Самофалової О.Ю. про стягнення судових витрат та витрат на правову допомогу заперечувала та просила відмовити у її задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

26.02.2025 року по даній справі прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пожежі задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 171 328 (сто сімдесят одну тисячу триста двадцять вісім) гривень 00 копійок та понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 713 (одна тисяча сімсот тринадцять) гривень 28 копійок. Повний текст рішення суду складений 05.03.2025 року.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.03.2025 року виправлено описку в рішенні Вишгородського районного суду Київської області від 26.02.2025 року та викладено другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 254 705 (двісті п`ятдесят чотири тисячі сімсот п`ять) гривень 00 копійок».

В судовому засіданні 26.02.2025 року до закінчення судових дебатів представником позивача повідомлено про те, що докази про розмір судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, будуть долучені протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі.

04.03.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від адвоката Самофалової О.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення увалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Вирішуючи заяву представника позивача в частині поновлення строку для подання доказів про розмір судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, судом зазначається наступне.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

07.03.2025 року представником позивача - адвокатом Самофаловою О.Ю. було направлено запит до державного підприємства «Інформаційні судові системи» з проханням повідомити, що означає на зображенні, яке додається, дата документа «клопотання про ухвалення додаткового судового рішення у справі та долучення доказів про судові витрати» в електронному кабінеті в підсистемі «Електронний суд».

Окрім того, 10.03.2025 року представником позивача - адвокатом Самофаловою О.Ю. було направлено запит до державного підприємства «Інформаційні судові системи» з проханням повідомити причин «викиду» із підсистеми «Електронний суд» під час направлення 03 та 04 березня 2025 року копій документів сторонам у справі № 363/1487/22.

З листів державного підприємства «Інформаційні судові системи» від 12.03.2025 року № 1346/7/11-30-25 та 17.03.2025 року № 1420/6/11-30-25 наданих у відповідь на запит представника позивача вбачається, 03.03.2025 року та 04.03.2025 року не зафіксовано масових звернень щодо описаної ситуації, однак можливою причиною описаної ситуації міг бути точковий збій (наприклад, короткочасна втрата інтернет з`єднання тощо) на локальному робочому місці користувача. Також, державне підприємство «Інформаційні судові системи» повідомило, що датою створення «клопотання про ухвалення додаткового судового рішення у справі та долучення доказів про судові витрати» є 03.03.2025 року 23:43.

Відповідно до картки руху вказаного клопотання, датою його доставки в суд є 04.03.2025 року.

Відтак, враховуючи не значний проміжок часу пропуску звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, покликаний затримкою у її відправці, суд приходить до висновку, що стороною позивача з поважних причин було пропущено строк для подання заяви про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1, 2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як вбачається із матеріалів справи, інтереси позивача в суді представляла адвокат Самофалова О.Ю., що діяла на підставі договору про надання правової допомоги від 27.05.2022 року, додаткової угоди № 1 від 27.05.2022 року до договору про надання правової допомоги від 27.05.2022 року, додаткової угоди № 2 від 31.12.2024 року до договору про надання правової допомоги від 27.05.2022 року, ордеру серії АА № 1212361 від 27.05.2022 року.

Пунктом 5.1 вказаного договору передбачено, що розмір винагороди за надання правової допомоги, яка виплачується клієнтом адвокату та порядок її сплати, визначається за домовленістю сторін.

Як вбачається з додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 27.05.2022 року, а саме згідно п. 2-4 додаткової угоди № 1 сторони погодили, що розмір винагороди, яка виплачується клієнтом адвокату за надання правової допомоги, визначеної п.м 1 цієї додаткової угоди № 1 обчислюється у фіксованому розмірі з урахуванням визначеної для виконання роботи адвокатом. Сторони погодили орієнтовний перелік робіт та розмір винагороди за роботи, що можуть бути вчинені адвокатом при наданні клієнту правової допомоги визначеної п. 1 цієї додаткової угоди № 1 у Вишгородському районному суді Київської області: 2.1. складання позовної заяви - 5 000,00 грн.; 2.2. складання відповіді на відзив на позовну заяву - 3 000,00 грн.; 2.3. участь у судовому розгляді справи - 3 000,00 грн. (один судодень). Факт виконання робіт за договором про надання правової допомоги від 27.05.2022 року підтверджується відповідними актами приймання-передачі робіт, які готуються відповідно до виконаного обсягу адвокатом робіт та підписуються клієнтом.

Додатковою угодою № 2 від 31.12.2024 року до договору про надання правової допомоги від 27.05.2022 року сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2026 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

Згідно акту № 1 приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги 27.05.2022 року, укладеного між адвокатом Самофаловою О.Ю. та ОСОБА_2 від 03.03.2025 року у зв`язку із наданням правової допомоги клієнту у Вишгородському районному суді Київської області у справі 363/1487/22 адвокатом станом на 03.03.2025 року виконано роботи (надано послуги): складання позовної заяви 5000, 00 грн.; участь у судовому розгляді справи 25.08.2022 року, 12.10.2022 року, 20.01.2023 року, 29.06.2023 року, 30.08.2023 року, 29.11.2023 року, 28.03.2024 року, 24.06.2024 року, 23.08.2024 року, 26.02.2025 року 3 000, 00 грн. за кожне судове засідання.

Отже, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу понесених ОСОБА_2 у зв`язку із розглядом вказаної справи складає 38 000, 00 грн.

Відтак, з урахуванням критеріїв співмірності складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості вчинених нею дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що вказані витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 38 000, 00 грн. є належним чином обґрунтованими і підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .

За відсутності клопотання сторони про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат.

Як встановлено судом, у письмових запереченнях на ухвалення додаткового рішення сторона відповідача не ставить питання саме про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (лише про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у зв`язку з пропущенням строку подання доказів судових витрат та витрат на правову допомогу, а також відмову в її задоволенні у зв`язку із неподанням з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суму судових витрат), а тому у суду відсутні підстави для вирішення питання про зменшення цих витрат.

При цьому доводи представника відповідача про неподанням позивачем з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суму судових витрат не є слушними, оскільки попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікував понести в зв`язку із розглядом даної справи, було зазначено в тексті позовної заяви.

Дослідивши всі надані сторонами докази, враховуючи положення наведених норм закону, відсутність заперечень представника відповідача в частині зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд приходить до висновку, що представником позивача підтверджено належними доказами витрати понесені позивачем за надану йому правову допомогу, а тому розмір витрат на правову допомогу понесених позивачем підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Окрім того, 06.01.2022 року між ОСОБА_2 та ФОП « ОСОБА_4 », в особі ОСОБА_4 , що діє на підставі сертифікату суб`єкта оціночної діяльності № 650/19 від 16.08.2019 року виданий Фондом державного майна України, укладено договір на проведення експертної грошової оцінки № 06-01-22-01, відповідно до п. 1.1 якого, замовник доручає, а оцінювач зобов`язується виконати роботи по експертній (грошовій) оцінці наступного майна: звіт про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного майну: будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, Новосілківська сільська рада, «Риболов» садове товариство.

Пунктом 4.1. договору визначено, що вартість виконання експертної грошової оцінки встановлюється за договірними цінами з врахуванням витрат праці на збір вихідних даних, виконання робіт оформлення та тиражування звіту складає 5600, 00 грн. Замовник попередньо сплачує оцінювачу суму в розмірі 100 % від загальної суми (п. 4.2. договору).

Отже, враховуючи викладене, з ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені ОСОБА_2 витрати на проведення експертної грошової оцінки майна у розмірі 5 600, 00 грн.

Також, за замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «АЕЛЄКОН» 10.10.2022 року складено звіт про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), завданого будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (актуалізація звіту про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку заподіяного вказаному будинку).

Згідно квитанції № 0.0..1 від 12.10.2022 року ОСОБА_5 на користь ТОВ «АЕЛЄКОН» за актуалізацію звіту про оцінку розміру збитку сплачено кошти у розмір 2800, 00 грн., які також слід стягнути з відповідача на користь позивача.

23.08.2024 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області за клопотання представника позивача по справі було призначено судову пожежно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Державного підприємства «Центр судової експертизи та експертних досліджень».

15.01.2025 року до суду від Державного підприємства «Центр судової експертизи та експертних досліджень» надійшов висновок експерта за результатами проведеної судової пожежно-технічної експертизи № 002-ШОБ/24 від 03.01.2025 року.

Як вбачається з квитанції № 0.0..1 від 04.11.2024 року за проведення експертного дослідження ОСОБА_2 було сплачено кошти у розмірі 74 516, 35 грн. Тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на проведення судової пожежно-технічної експертизи в розмірі 74 516,35 грн.

В частині вимог заяви про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 713, 28 грн. та 833,72 грн., судом зазначається наступне.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З рішення суду від 26.02.2025 року встановлено, що питання в частині стягнення понесених позивачем витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 713, 28 грн. судом вирішено та стягнуто їх з відповідача на користь позивача, у тому у задоволенні заяви в цій частині слід відмовити.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у зв`язку із подачею до суду заяви про збільшення розміру позовних вимог було здійснено доплату судового збору у розмірі 833,72 грн., а тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати понесені ним у вигляді судового збору у розмірі 833, 72 грн.

Відтак подана заява про ухвалення додаткового рішення є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 259, 265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити адвокату Самофаловій О.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_2 строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заяву адвоката Самофалової О.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пожежі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 833,72 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 38 000,00 грн., витрати на проведення оцінки збитку в розмірі 5 600 грн., витрати на актуалізацію оцінки збитку в розмірі 2 800,00 грн. та витрати на проведення судової пожежно-технічної експертизи в розмірі 74 516,35 грн., а всього 121 750 (сто двадцять одну тисячу сімсот п`ятдесят) гривень 07 копійок.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Повний текст додаткового рішення суду складений 20 березня 2025 року.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Мінським РУ ГУ МВС України в місті Києві, 25.11.2000 року, адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в місті Києві, 27.10.2011 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ).

Суддя І.Ю. Котлярова