Справа № 502/1327/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М. В.

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 ,

Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про

визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності за спадкове майно.

В обгрунтовання поданого позову та уточненої позовної заяви від 17.12.2024 року зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді:

-земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради, загальною площею 2,73 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ОД № 038699, виданого 17.07.2000 р.

При житті ОСОБА_3 склала заповіт посвідчений приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу, Одеської області Децик Е.М. 07.05.2010 р. серія ВМТ № 577019 на ім`я ОСОБА_4 на 1/2 житлового будинку в АДРЕСА_1 та на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,73 га розташовану на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області призначену для товарного сільськогосподарського виробництва.

В подальшому, ОСОБА_3 склала заповіт посвідчений приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачовою Н.М. 23.11.2011 р. бланк серія ВРО № 389480 на ім`я ОСОБА_2 .

Позивач, відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 та спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла фактично, оскільки проживала разом з нею на день її смерті, що підтверджено відповідним документом, долученим до матеріалів справи.

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, що підтверджується відповідними витягами зі Спадкового реєстру, які долучені до матеріалів справи, на спадкове майно не претендує.

Позивач, як спадкоємець за законом, звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлої ОСОБА_3 та їй нотаріусом було пояснено, що оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, це питання вирішується в судовому порядку. Відсутність у позивача належної державної реєстрації земельної ділянки у встановленому порядку унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав.

В зв`язку з зазначеним позивач просить суд:

- визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради, загальною площею 2,73 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ОД № 038699, виданого 17.07.2000 р. в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву відповідно до якої просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги позивача, яка є його матір`ю визнає в повному обсязі та просив суд, визнати за нею право власності на зазначене в позовній заяві спадкове майно. Разом з тим зазначив, що на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , він не претендує та в подальшому претендувати не буде.

Представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 20.11.1965 року Кілійським рай бюро ЗАГС Одеської області встановлено, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що було зроблено відповідний актовий запис. Батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , /а.с.43/.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 виданого 12.11.1983 року м. Кілія Рай ЗАГС Кілійський район Одеська область встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрували шлюб 12.11.1983 року, про що було зроблено відповідний актовий запис №233 від 12.11.1983 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_8 », /а.с.46/.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , зареєстрованого 18.10.1986 року та виданого повторно 12.10.1988 року м. Кілія райвідділ ЗАГСа Одеської області встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрували шлюб 18.10.1986 року, про що було зроблено відповідний актовий запис №181 від 18.10.1986 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_8 », /а.с.44/.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 виданого 17.12.1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрували шлюб 17.12.1994 року, про що було зроблено відповідний актовий запис №202 від 17.12.1994 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_12 », /а.с.45/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 21.12.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 306 від 21.12.2011 року, /а.с.6/.

Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 038699, виданого 17.07.2000 року головою Кілійської міської Ради народних депутатів вбачається, що ОСОБА_3 , яка мешкає в м. Кілія, на підставі рішення сесії ХІV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27 квітня 2000 року № 128 є власником земельної ділянки площею 2,73 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №661, /а.с.7/.

Згідно заповіту від 07.05.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Децик Е.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1271 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на випадок своєї смерті зробила наступне заповідальне розпорядження: 1/2 частину житлового будинку з надвірними господарчими спорудами та земельною ділянкою, на якій вона розташована, що знаходиться та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , заповідала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_7 ; земельну ділянку площею 2,73 га розташовану на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , /а.с. 8/.

Згідно заповіту від 23.11.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2553 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на випадок своєї смерті зробила наступне заповідальне розпорядження: все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі в се те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , /а.с.35/.

Згідно повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 1148/01-16 від 11.10.2024 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа до майна померлої не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78663998 від 09.10.2024 року. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 78664087 від 09.10.2024 року інформація в Спадковому реєстрі відносно ОСОБА_3 , 1939 року народження наявна, /а.с.21-24/.

Згідно акту про встановлення фактів від 16.09.2024 року, складеного депутатом Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за місцем проживання: АДРЕСА_2 , на момент смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , /а.с.31/.

Стосовно встановлення юридичного факту, суд виходить з наступного:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про належність ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кілійської міської ради, загальною площею 2,73 га, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ОД № 038699, виданого 17.07.2000 р.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_11 , суд виходить з наступного:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Враховуючи те що відповідач, ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом, на час відкриття спадщини не проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори, відповідно до положень ст. 1269 ЦК України, з заявою про прийняття спадщини не звертався, та подальшому, з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини також не звертався, тому він вважається таким, що спадщину не прийняв.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до п. п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, враховуючи неприйняття спадщини відповідачем та визнання ним позову, відсутність інших спадкоємців на спадкове майно, суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1233, 1261, 1268, 1269, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 259, 263-265, 280-282, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради, загальною площею 2,73 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ОД № 038699, виданого 17.07.2000 року, в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан