Єдиний унікальний номер 341/1751/24
Номер провадження 2/341/74/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м.Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області, у складі:

головуючого судді Куценка М.О.

за участі секретаря судового засідання: Сегін І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Галич Івано-Франківської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Галицька міська рада, Дубовецька сільська рада, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, Івано-Франківська районна військова адміністрація, про витребування земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд витребувати земельну ділянку площею 1,74 га. кадастровий номер :03:001:0038 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с. Делієве, урочище «Коло Шандурихи» Деліївської сільської ради м. Галицького р-ну Івано-Франківської обл. з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 таскасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:31643768 від 30.09.2016 р. у державному реєстрі прав на нерухоме майно на земельнуділянку площею 1,74 га. кадастровий номер :03:001:0038 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с. Делієве, урочище «Коло Шандурихи» Деліївської сільської ради м. Галицького р-ну Івано-Франківської обл. за ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову покликається на те, що 22.12.2008 року ОСОБА_1 отримав державний акт серії ЯД №867754 на право власності на земельну ділянку площею 1,74 га. номер :03:001:0038 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с. Делієве, урочище «Коло Шандурихи» Деліївської сільської ради Галицького р-ну Івано-Франківської обл., який виданий на підставі розпорядження Галицької районної державної адміністрації від 11.08.2006 р. №246. Зазначений державний акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 58. Отже, з моменту реєстрації позивач став власником зазначеної земельної ділянки. У травні 2024 р. він отримав витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 1,74 га кадастровий номер :03:001:0038 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с. Делієве, урочище «Коло Шандурихи» Деліївської сільської ради Галицького р-ну Івано-Франківської обл. та дізнався, що 30.09.2016 р. майже через 10 років після реєстрації за ним права власності на вищезазначену земельну ділянку державним реєстратором Крисою М.С. прийнято помилково рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:31643768 від 30.09.2016 р. за відповідачем ОСОБА_2 на земельну ділянку з таким же кадастровим номером згідно рішення місцевого органу державної виконавчої влади про затвердження технічної документації із землеустрою, серія та номер:605, виданий 12.09.2016 р. Галицькою районною державною адміністрацією. В результаті вищевказаних обставин ОСОБА_1 позбавлений права володіння належною земельною ділянкою. Позивач не вчиняв жодних дій щодо відчуження спірної земельної ділянки та не виявляв волі до передачі її у власність ОСОБА_2 . Спірна земельна ділянка у нього не вилучалася та не відчужувалася на користь Галицької районної державної адміністрації, яка в подальшому без його відома розпорядилася спірною земельною ділянкою та надала її відповідачу. Тому, відповідач, як кінцевий набувач спірної земельної ділянки має юридичний обов`язок повернути її позивачу як законному власнику, оскільки вказана земельна ділянка вибула з його володіння поза його волею.

11.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.30).

07.11.2024 позивачем подано до суду клопотання про витребування доказів від Івано-Франківської районної військової адміністрації, (76015, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 21 ) реєстраційні справи щодо земельних ділянок: земельної ділянки, площею 1,74 га., кадастровий номер № :03:001:0038, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована у с. Делієве, урочище «Коло Шандурихи», Деліївської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області та державний акт про право власності Серії ЯД №867754 виданий на ім`я ОСОБА_1 ; земельної ділянки, площею 1,74 га., кадастровий номер № :03:001:001:0038, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована у с. Делієве, урочище «Коло Шандурихи», Деліївської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, що виданий на ім`я ОСОБА_2 (а.с.34).

07.11.2024 р. позивачем подано до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (а.с.35,36-41).

Ухвалою суду від 07.11.2024 р. клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено.

Ухвалою суду від 07.11.2024 р. залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Галицьку міську раду Івано-Франківської області (Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, м. Галич, пл. Волі, 1, ); Дубовецьку сільську раду (Івано-Франківська обл., Галицький р-н, село Дубівці, пл.Незалежності, будинок 2; Відділ № 1 Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова, 34); Івано-Франківську районну військову адміністрацію (м.Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 21).

22.11.2024 р. року на адресу суду надіслано пояснення третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області щодо позову. Зазначено, що відповідно до розділу 3 «Земельна ділянка. Право власності, постійного користування запис про виникнення права від 03.10.2016 р. № 004» Поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером № :03:001:0038 державну реєстрацію речового права на нерухоме майно за ОСОБА_2 здійснювала Галицька міська рада Галицького р-ну від 28.09.2026 р. Внесення відомостей в поземельній книзі про нового власника земельної ділянки ОСОБА_2 відбулося відповідно до «Порядку інформаційної взаємодії між Державним земельним кадастром, іншими кадастрами та інформаційними системами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 р. №483. Також відповідно до даного розділу Головним управлінням не вчинялося жодних реєстраційних дій. Проте, відповідно до ч.10 ст. 79 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до даної статті державну реєстрацію речового права проводив лише державний реєстратор речового права Галицької міської ради, так як земельна ділянка була сформована та мала кадастровий номер. Отже, Головним управлінням не вчинялися дії, що могли призвести до переходу права власності на земельну ділянку із кадастровим номером № :03:001:0038 від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (а.с. 56-59).

19.12.2024 р. на адресу суду від третьої особи Івано-Франківської районної військової адміністрації надіслано оригінал реєстраційної справи №212 (а.с.91-122).

Ухвалою суду від 10.01.2025 р. закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.132).

В судове засідання учасникипроцесу не з`явилися.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.34).

Відповідачв судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання за адресою його місця реєстрації, проте до суду повернувся конверт з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с.88,124,143,187).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дубовецької сільської ради П.Андрусяк скерував на адресу суду заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без участі представника Дубовецької сільської ради.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Галицької міської ради О.Гречух подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а.с.195).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Івано-Франківської районної військової адміністраціїповідомлявся про дату, час та місце судового засідання за адресою його місця знаходження, проте до суду повернувся конверт з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с.66).

Згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, а також за наявності згоди позивача, суд, у відповідності до ч. 8 ст. 178ЦПК України розглядає справу за наявними у справі матеріалами, та відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

З`ясувавши думку учасників справи, висловлену у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 отримавдержавний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №867754, кадастровий номер № :03:001:0038 виданий на підставі розпорядження Галицької районної державної адміністрації від 11.08.2006 №246.Вказаний державний акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №58 (а.с.8).

Згідно розпорядження Галицької державної адміністрації від 11.07.2016 р. №476 ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населеного пункту Деліївської сільської ради площею 1,7400 га, в тому числі ріллі 1,7400 га. (а.с.40).

Згідно розпорядження Галицької державної адміністрації від 12.09.2016 р. №605 ОСОБА_2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7400 га, в тому числі ділянка площею ріллі 1,7400 га., кадастровий номер:03:001:001:0038, урочище «Бридки» на території Деліївської сільської ради за межами населеного пункту (а.с.41).

Відповідно до рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31643768 від 30 вересня 2016 року проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0038 за ОСОБА_2 .

Таким чином, у зв`язку із дублюванням кадастрового номеру земельної ділянки, яка передана у власність позивача 11.08.2006, що підтверджується державним актом серії ЯД №867754 від 22.12.2008 року, зазначена земельна ділянка фактично без наявності на те законних підстав повторно 28.09.2016 року передана у власність ОСОБА_3 , в результаті чого фактично позбавлено позивача права вільно володіти своєю власністю земельною ділянкою із кадастровим номером № :03:001:0038.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичних або юридичних осіб, поданому відповідно до даного Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами й іншими особами доказів, що беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 82 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За правилами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Здійснення власником свого права власності передусім полягає у безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.

Статтею 41 Конституції України та статтею 321 ЦК України регламентовано принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 387 ЦК України - власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України - якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

В постанові від 24.06.2020 по справі № 202/7415/16-ц Верховний Суд зазначив зокрема, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18) наведено правовий висновок про те, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, не залежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Викладене узгоджується також із правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 672/386/20 (провадження № 61-5015св21), від 12 січня 2022 року в справі № 687/425/20 (провадження № 61-9430).

Як вбачається з обставин справи, позивач не вчиняв жодних дій щодо відчуження спірної земельної ділянки та не виявляв волі до передачі її у власність ОСОБА_2 . Спірна земельна ділянка у нього не вилучалася та не відчужувалася на користь Галицької районної державної адміністрації, яка в подальшому без його відома розпорядилася спірною земельною ділянкою та надала її відповідачу. Отже, існують всі правові підстави для витребування земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:001:0038.

З врахуванням наведених позицій Верховного Суду, суд вважає за належне витребувати спірну земельну ділянку у ОСОБА_2 азадовольнивши відповідну вимогу позивача в повному обсязі.

Поряд з вимогою про витребування земельної ділянки позивачем заявлено вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:31643768 від 30.09.2016 р. у державному реєстрі прав на нерухоме майно на земельну ділянку площею 1,74 га. кадастровий номер :03:001:0038 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с. Делієве, урочище «Коло Шандурихи» Деліївської сільської ради Галицького р-ну Івано-Франківської обл. за ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Основним критерієм об`єкта цивільних правовідносин є його оборотоздатність, тобто можливість вільно відчужуватися або переходити від однієї особи, якщо вони не вилучені з цивільного обороту або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України унормовано, що земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За змістом положень частин першої - четвертої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ч. 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України державна реєстрація речових прав на земельніділянкиздійснюєтьсяпіслядержавноїреєстраціїземельнихділянок у Державному земельному кадастрі.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки відповідно до статей 125, 126 Земельного кодекс України виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі у редакції, чинній із 16.01.2020) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повнотивідомостей про зареєстровані права на нерухомемайно та їхобтяження; обов`язковістьдержавноїреєстрації прав у Державному реєстрі прав; внесеннявідомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначенихцим Законом (частина перша статті 3 вказаного Закону).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор, окрім іншого, під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Перелік державних електронних інформаційних ресурсів, які використовуються для проведення реєстраційних дій, визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до пункту 8 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок), державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв за умови оплати послуг за державну реєстрацію прав у повному обсязі та встановлення особи заявника, а також у разі, коли заява подається щодо земельної ділянки, - за умови наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про таку земельну ділянку.

Спеціальний Закон, який установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру, є Закон України "Про Державний земельний кадастр".

Відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України.

Згідно з пунктом 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підстав і документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Отже, для ідентифікації земельної ділянки як окремого об`єкта цивільного права необхідною умовою є наявність усіх характеристик такого об`єкта, у тому числі, її кадастровий номер, розмір, межі та координати, які містяться у Державному земельному кадастрі, і використовуються реєстратором за умови наявності таких відомостей у ньому.

З огляду на зазначене та враховуючи встановлені фактичні обставини у даній справі, суд, з урахуванням положень ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якою унормовано, що у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону, дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером:03:001:0038 за відповідачем ОСОБА_2 , що призведе до ефективного способу захисту порушених прав та законних інтересів позивача (така правова позиція у справі з тотожними правовідносинами викладена в постанові Верховного Суду від 31.01.2023 року у справі №924/504/20).

Здійснення власником свого права власності передусім полягає у безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.

В постанові від 24.06.2020 по справі № 202/7415/16-ц Верховний Суд зазначив зокрема, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту

Відповідно до ч. 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за №1952-IV від 01.07.2004 для проведення скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Абзац третій частини першої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 свідчить, що у разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

З наведеного вбачається, що законом передбачено три випадки в яких державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону, а саме скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Верховний Суд в своїй постанові від 23.06.2020 в справі № 922/2589/19 зазначив, що з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення судових рішень про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; скасування державної реєстрації прав обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимогипідлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 141, 158, 200, 223, 280, 282, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Галицька міська рада, Дубовецька сільська рада, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, Івано-Франківська районна військова адміністрація, про витребування земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку задовольнити.

Витребувати земельну ділянку площею 1,74 га. кадастровий номер :03:001:0038 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с. Делієве, урочище «Коло Шандурихи» Деліївської сільської ради м. Галицького р-ну Івано-Франківської області з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:31643768 від 30.09.2016 р. у державному реєстрі прав на нерухоме майно на земельнуділянку площею 1,74 га. кадастровий номер :03:001:0038 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с. Делієве, урочище «Коло Шандурихи» Деліївської сільської ради м. Галицького р-ну Івано-Франківської обл. за ОСОБА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте Галицьким районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 20.03.2025 року.

СуддяМихайло КУЦЕНКО