Справа № 308/5202/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Петришина Н.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на підставі судового наказу Ужгородського міськрайонного суду від 25.01.2024 по справі №308/1487/24 на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 7 000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття, припинити стягнення аліментів на підставі судового наказу від 25.01.2024 у справі №308/1487/24 після набрання цим рішенням законної сили та стягнути з відповідача судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу.

Свої вимоги мотивувала тим, що 25.01.2024 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі №308/1487/24 видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_4 на Користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 23.01.2024 та до досягнення дітьми повноліття.

Проте зазначає, що стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), визначений судовим наказом, є замалим для якнайкращого забезпечення інтересів дітей, з огляду на те, що відповідач має мінливий, не постійний дохід, але матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дітей та сплачувати аліменти у збільшеному розмірі.

Зазначила, що необхідність звернення до суду з цим позовом зумовлена фактичними (дійними) обставинами, що не були враховані під час видачі Ужгородським міськрайонним судом судового наказу, а саме: стан здоров`я дітей, сімейні обставини сім`ї « ОСОБА_7 », матеріального стану платника аліментів, у т.ч. наявність у власності останнього нерухомого майна, сімейного стану позивачки, а саме того, що батьки позивачки, яких вона зобов`язана утримувати за законом, є особами з інвалідністю, що обумовлює додаткові витрати як на їх обстеження, так і на їх лікування (у т.ч. придбання ліків).

Звернула увагу, що шлюб між позивачем та відповідачем розірваний за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.03.2024 у справі №308/22513/23.

У шлюбі народилось двоє дітей:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти проживають разом з матір`ю без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач фактично проживає у м. Ніжин.

Зазначила, що з лютого 2023 відповідач ОСОБА_4 добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей.

Звернула увагу, що старший син хворіє, в зв`язку з чим існують обов`язкові витрати на лікування (медичне обстеження) та придбання медикаментів, відвідування логопедичних занять.

Стверджує, що визначений судом розмір аліментів є замалим на утримання дітей, які навчаються в гімназії, перебувають у процесі активного росту та потребують витрат підтримання їх повноцінного здоров`я, якісного домашнього харчування, придбання одягу, канцелярських приладь, підручників для навчання тощо.

Просила суд врахувати, що на додатковому утриманні позивачки перебувають її батьки, які є особами, що досягли пенсійного віку та особами з інвалідністю:

- батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою з інвалідністю (друга група) відповідно до довідки МСЕК №0004459 від 13.05.2019;

- мати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою з інвалідністю (третя група) відповідно до довідки МСЕК №0026266 від 13.04.2009.

Наголосила, що відповідач, будучи в молодому віці, працездатним, отримує дохід, має у власності відповідне майно, його стан здоров`я дозволяє працювати, має відповідне належне йому право на відстрочку від мобілізації згідно із законом, а тому є підстави вважати, що він може сплачувати зазначений розмір аліментів та має реальну можливість заробляти своєю працею на утримання дітей.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.03.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 26.03.2024 вказані в ухвалі недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 27.03.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду та встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

17.06.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, в якому останній просив у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідач заперечує щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 7 000,00 грн., оскільки отримує щомісячний дохід в розмірі близько 10 000,00 грн.

Також представник відповідача звернула увагу суду на те, що 26.01.2024 позивач уже зверталась до суду із позовною заявою про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 7 000,00 грн. у справі №308/1623/24. При цьому, 24.01.2024 позивачка звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу, який був виданий 25.01.2024. 06.03.2024 суддя Фазикош О.В. у справі №308/1623/24 прийняв відмову від позову та постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Зазначає, що за два місяці у відповідача не змінились жодні обставини, які могли б бути підставою для звернення до суду про зміну способу стягнення аліментів, а сама позовна заява про зміну способу стягнення аліментів є по своїй суті копією позовної заяви про стягнення аліментів, яку було подано 26.01.2024.

Вважає, що дана позовна заява не містить жодного допустимого та належного доказу, який би підтверджував обставини, через які суд повинен задовольнити позовні вимоги, у зв`язку з чим даний позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки позивачка належним чином не обґрунтувала факт зміни обставин, які мали місце за період з винесення судового наказу від 25.01.2024 станом на час звернення до суду з даним позовом, позивачем не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про збільшення її витрат на утримання малолітніх дітей та погіршення її матеріального стану.

21.06.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача заперечила щодо аргументації, викладеної у відзиві, та наголосила, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення їх розміру, а особа, яка одержує аліменти, може звернутись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я.

Також зазначила, що позивач ОСОБА_3 разом з дітьми без реєстрації фактично проживають за адресою АДРЕСА_2 на підставі укладеного договору оренди нерухомого майна, так як до розірвання шлюбу вона разом з дітьми проживала у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , яку позивач з дітьми вимушена була звільнити на вимогу відповідача. Відповідно до п.3.1 Договору оренди від 20.04.2024 розмір місячної орендної плати складає 10 000,00 грн., вартість комунальних послуг не входить до орендної плати. В зв`язку з чим звертає увагу, що даний позов пред`явлено у зв`язку зі зміною обставин, що не були встановлені у справи №308/1487/24 під час видачі судового наказу.

Зазначила, що саме 21.03.2024 (після прийняття судового наказу у справі №308/1487/24 від 25.01.2024 та ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/1623/24 від 06.03.2024) з відповіді начальника Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області №18886 стало відомо про те, що:

- у відповідача наявні рахунки у АТ КБ «Приват Банк», АТ «Універсал Банк», ПАТ «Восток»;

- відповідач отримував дохід/виплати у ТОВ «Персонал Преміум» та ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс».

Підсумовуючи вказала, що позивачка пред`являючи позов про зміну способу стягнення аліментів, належним чином обґрунтувала та документально підтвердила належними доказами факт зміни обставин, які мали місце з дати винесення судового наказу та ухвали про закриття провадження Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2024, а також надано належні докази, які підтверджують збільшення витрат на утримання малолітніх дітей.

19.11.2024 позивачкою подано заяву про відвід головуючого судді Шепетко І.О.

Ухвалою суду від 19.11.2024 заяву позивачки ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Шепетко І.О. від розгляду цивільної справи № 308/5202/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей визнано необґрунтованою та у задоволенні заяви відмовлено.

12.12.2024 ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів, та витребувано:

- від АТ КБ «Приват Банк» (, місцезнаходження: 89094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) інформацію (довідку) про рух грошових коштів з рахунку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «Приват Банк», із зазначенням загальної суми обороту коштів за період 2022-2024 за усіма типами транзакцій (витрат та надходжень).

- від АТ «Універсал Банк» (, місцезнаходження: 04082, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) інформацію (довідку) про рух грошових коштів з рахунку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Універсал Банк», із зазначенням загальної суми обороту коштів за період 2022-2024 за усіма типами транзакцій (витрат та надходжень).

- від ПАТ «Банк Восток» (, місцезнаходження: 49051, Дніпропетровська область, м. Дніпро) інформацію (довідку) про рух грошових коштів з рахунку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «Банк Восток» із зазначенням загальної суми обороту коштів за період 2022-2024 за усіма типами транзакцій (витрат та надходжень).

24.02.2025 на адресу суду надійшли додаткові пояснення по справі від представника позивача, в яких остання зазначила, що як вбачається з відповіді ГУ ДПС у Закарпатській області, ОСОБА_4 має декілька джерел доходу, а саме ТОВ «Персонал Преміум» та ТОВ Українсько-Словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс». Таким чином, відповідач отримує дохід з декількох джерел та має у власності майно, його стан здоров`я дозволяє йому працювати на декількох роботах, натомість, позивачка несе основний тягар по утриманню дітей, оскільки, крім витрат на харчування, одяг, оренду житла, старшій дитині потрібне лікування та постійне спостереження у лікарів, що займає багато часу та потребує матеріальних ресурсів. Відповідач інших утриманців немає, а тому, зобов`язаний виконувати свій батьківський обов`язок щодо участі в утриманні дітей, враховуючи, що витрати на лікування дитини значно збільшилися.

13.03.2025 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів, в якому, серед іншого, представник зазначила, що до початку розгляду справи по суті, виникла необхідність у поданні доказів, які підтверджують погіршення стану здоров`я дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

28.02.2025 року здійснено обстеження пацієнта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лікарем ОСОБА_10 (клініка «Korp Clinic»), за результатами обстеження дитині встановлений діагноз Дифузне підвищення м`язового тонусу внаслідок перенесеного гіпоксично-ішемічного ураження центральної нервової системи. Призначено заняття з терапевтом та нагляд дитячого невролога.

Стан здоров`я матері дитини, позивачки також погіршився, (зниження імунного захисту організму), у ОСОБА_3 діагностовано анемію та призначено лікування (клініка «Гемо Медика» від 06.01.2025р. та 08.01.2025р). Внаслідок пережитих стресів, пов`язаних із необхідністю шукати та оплачувати орендоване житло для себе та дітей, постійне лікування сина та заняття з терапевтом, (вартість одного візиту до фізичного терапевта становить 600 грн.) та догляду дітей: планування їхнього дня та навчання, а також виконання службових обов`язків призвело до погіршення не тільки майнового стану позивачки, але і її стану здоров`я та дитини. У той час, як у відповідача майновий стан покращився, враховуючи дохід від декількох джерел, а також маючи неофіційні доходи у твердій грошовій сумі. Дане твердження обґрунтувала тим, що після витребування судом руху коштів з рахунків відповідача, у матеріалах справи містяться дані про його доходи та витрати, але відсутні стягнення аліментів із заробітної плати, які повинні здійснюватися щомісячно від доходу. Певну суму аліментів відповідач надсилає на рахунок позивачки, але по картковим рахункам він не знімає готівку для сплати аліментів, що дає підстави вважати, що він також отримує дохід і у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що документи, які містяться в матеріалах справи, підтверджують факт погіршення матеріального стану позивачки та покращення матеріального стану відповідача. А відтак вважає, що належними і допустимими доказами доведено ті обставини, які стали підставою для подання позову і просила такий задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила щодо задоволення позову, зазначила, що з моменту винесення судового наказу про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей, обставини не змінились, відповідач належним чином виконує рішення суду про сплату аліментів у сумі, визначеній судовим наказом, які сплачуються безпосередньо його роботодавцем на підставі постанови державного виконавця, отримує невеликий дохід, який не дозволяє йому збільшити витрати на утримання дітей у заявленому розмірі, а відтак просила у задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони у справі проживали у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2024 у справі №308/22513/23.

У шлюбі народилось двоє дітей:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно з судовим наказом Ужгородського міськрайонного суду від 25.01.2024 у справі №308/1487/24 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 23.01.2024 та до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до копії листа Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області від 21.03.2024 №18886 06.03.2024 на виконання до органу ДВС надійшов судовий наказ №308/1487/24, виданий 28.02.2024 Ужгородським міськрайонним судом Закрпатської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відомості по виконавчому провадженні занесені до Автоматизованої системи виконавчого провадження за №74370206. 06.03.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

21.03.2024 позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи позов тим, що визначений судом розмір аліментів є замалим на утримання дітей, у позивачки погіршилось матеріальне становище, натомість у відповідача воно покращилось.

Відповідно до копії довідки, виданої Холмківською сільською радою Ужгородського району від 18.03.2024 №367, ОСОБА_3 разом з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 фактично без реєстрації проживають за адресою АДРЕСА_3 . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_4 .

Також позивачкою 21.06.2024 до матеріалів справи долучено копію довідки Холмківської сільської ради від 21.06.2024 №755, згідно з якою ОСОБА_3 разом з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 фактично без реєстрації проживають за адресою АДРЕСА_2 , та копію договору оренди від 20.04.2024, згідно з яким ОСОБА_3 орендує квартиру за адресою АДРЕСА_2 , розмір щомісячної орендної плати становить 10 000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини,що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження(частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 04 серпня 2020 року у справі № 489/100/18 наголошує, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Звертаючись до суду 21.03.2024 з указаним позовом, ОСОБА_3 посилалася, у тому числі на те, що з часу ухвалення судового наказу про стягнення аліментів 25.01.2024 у неї погіршилось матеріальне становище, оскільки:

- діти навчаються в гімназії, перебувають у процесі активного росту та потребують витрат на підтримання їх повноцінного здоров`я, якісного домашнього харчування, придбання одягу, канцелярських приладь, підручників для навчання;

- існують обов`язкові витрати на лікування (медичне обстеження) та придбання медикаментів для старшого сина, який потребує лікування у зв`язку із встановленим діагнозом;

- на її утриманні перебувають батьки, які є особами, які досягли пенсійного віку та особами з інвалідністю: батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою з інвалідністю (друга група) відповідно до довідки МСЕК №0004459 від 13.05.2019, мати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою з інвалідністю (третя група) відповідно до довідки МСЕК №0026266 від 13.04.2009,

у зв`язку з чим збільшились витрати позивачки і змінилось її матеріальне становище.

В подальшому позивачка долучила до матеріалів справи копію договору оренди від 20.04.2024 на підтвердження погіршення матеріального стану.

При цьому зазначала, що на даний час відповідач будучи в молодому віці, працездатним, отримує дохід, має у власності відповідне майно, його стан здоров`я дозволяє працювати, має відповідне належне йому право на відстрочку від мобілізації згідно із законом, а тому є підстави вважати, що він може сплачувати зазначений розмір аліментів та має реальну можливість заробляти своєю працею на утримання дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира, площею 33,5 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , яка набута відповідачем на підставі договору дарування від 01.06.2009 (підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №363007956 від 24.01.2024).

Суд констатує, що на момент звернення відповідачки до суду із заявою про видачу судового наказу, вищевказана квартира вже перебувала у власності відповідача, а відтак відкидає доводи позивачки про зміну матеріального стану відповідача у зв`язку з наявністю на праві власності у нього такої квартири.

Також в судовому засіданні були дослідженні:

- довідка про доходи від 07.05.2024 №61, видана ТОВ «Персонал Преміум», згідно з якою ОСОБА_4 займає посаду водія автотранспортних засобів на підприємстві, і його сукупний дохід з 01.11.2023 по 30.04.2024 склав 57 444,50 грн., листопад 2023 сукупний дохід становив 9 066,48 грн., грудень 2023 сукупний дохід становив 9 179,99 грн., січень 2024 сукупний дохід становив 9 581,81 грн., лютий 2024 сукупний дохід становив 9 491,66 грн., березень 2024 сукупний дохід становив 9 602,97 грн., квітень 2024 сукупний дохід становив 10 521,59 грн.;

- форма ОК-5, видана Пенсійним фондом України, згідно з якою сума заробітку ОСОБА_4 , для нарахування пенсії, зокрема за січень-березень 2024 року, становила 31 920,19 грн. страхувальники: ТОВ «Персонал Преміум» січень 2024 9 581,81 грн., лютий 2024 9 491,66 грн., березень 2024 9 602,97 грн. та ТОВ «Українсько-Словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» січень 2024 1 081,25 грн., лютий 2024 1 081,25 грн., березень 2024 1 081,25 грн.;

- виписка по рахунку ОСОБА_4 , видана АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів, за період з 01.01.2022 по 31.12.2024, за якою вбачається рух коштів у розмірі 1,00 грн. 16.12.2023;

- виписка по рахунку ОСОБА_4 , видана АТ КБ «Приват Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів, за період з 01.01.2022 по 12.12.2024, за якою вбачається, що останнє зарахування заробітної плати на картку відповідача було проведено у квітні 2023;

- виписка по рахунку ОСОБА_4 , видана ПАТ «Банк Восток» на виконання ухвали суду про витребування доказів, за період з 01.01.2022 по 31.12.2024, за якою вбачається рух коштів по рахунку, в тому числі зарахування заробітної плати, зокрема у жовтні 2023 - у розмірі 3 652,92 грн., 3 500,00 грн., у листопаді 2023 у розмірі 3 813,34 грн., 830,15 грн., 3 800,00 грн., у грудні 2023 у розмірі 3 498,51 грн., 830,15 грн., 3 600,00 грн., у січні 2024 у розмірі 3 789,89 грн., 830,15 грн., 3 300,00 грн., у лютому 2024 у розмірі 870,40 грн., 4 413,35 грн., 3 500,00 грн., у березні 2024 у розмірі 870,40 грн., 4 140,79 грн., 3 200,00 грн., у квітні 2024 у розмірі 870,40 грн., 4 530,40 грн., 3 600,00 грн.;

- відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору по гр. ОСОБА_4 за період І квартал 2022 по ІІІ квартал 2024, згідно з якою сума нарахованого доходу ОСОБА_4 , зокрема за листопад 2023 квітень 2024 року, за джерелами доходу становила: ТОВ «Персонал Преміум» листопад 2023 9 066,48 грн., грудень 2023 9 179,99 грн., січень 2024 9 581,81 грн., лютий 2024 9 491,66 грн., березень 2024 9 602,97 грн., квітень 2024 10 521,59 грн., та ТОВ «Українсько-Словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» листопад 2023 1 031,25 грн., грудень 2023 1 031,25 грн., січень 2024 1 081,25 грн., лютий 2024 1 081,25 грн., березень 2024 1 081,25 грн. квітень 2024 1 193,75 грн.

Отже, суд констатує, що матеріальне становище, в тому числі доходи, відповідача у період з моменту винесення судового наказу від 25.01.2024 до моменту звернення позивачки до суду 21.03.2024 не покращилось, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні вищевказаними документами. Інших доказів на підтвердження своїх слів позивачкою надано не було.

Щодо доводів позивачки про погіршення її матеріального становища у зв`язку з утриманням батьків, які є особами пенсійного віку та особами з інвалідністю, суд зазначає таке.

Позивачка зазначала, що:

- її батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою з інвалідністю (друга група) відповідно до довідки МСЕК №0004459 від 13.05.2019;

- її мати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою з інвалідністю (третя група) відповідно до довідки МСЕК №0026266 від 13.04.2009, та що вона зобов`язана їх утримувати за законом, оскільки вони є непрацездатними членами сім`ї.

До матеріалів справи позивачкою додано копію довідки МСЕК №0004459 від 13.05.2019, видану ОСОБА_8 про те, що йому встановлена 2 група інвалідності, безтерміново, та копію консультації лікаря від 18.12.2023. Також додано копію довідки МСЕК №0026266 від 13.04.2009, видану ОСОБА_9 про те, що їй встановлена 2 група інвалідності, безстроково, та копію виписки амбулаторної карти №535 від 25.03.2009.

Суд відхиляє доводи позивачки, що на її утриманні перебувають непрацездатні батьки, оскільки, як стверджує позивач, вони на пенсійному забезпеченні, тобто отримують пенсію за інвалідністю. Будь-яких інших доказів, що батьки перебувають на її утримані, позивачкою суду не надано.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального становища, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України.

Таким чином доводи позивачки про погіршення свого матеріального становища та покращення майнового становища відповідача є припущеннями, а на припущеннях заборонено ухвалювати судове рішення (частина шоста статті 81 ЦПК України).

За таких обставин ОСОБА_3 не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження зміни свого матеріального становища або матеріального становища відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, тому її вимоги щодо зміни розміру аліментів не підлягають задоволенню.

До подібних висновків про відмову в задоволенні позову за аналогічних обставин дійшов і Верховний Суд у постановах у справі № 545/3115/19 від 12.01.2022 та №712/6313/21 від 22.08.2022.

Щодо посилання позивачки про необхідність зміни розміру аліментів у зв`язку з тим, що старший син ОСОБА_5 має встановлений діагноз та потребує обов`язкових витрат на лікування (медичне обстеження) та придбання медикаментів, а також відвідує логопедичні заняття, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2022 року у справі №761/27222/20, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, питання про додаткові витрати на дитину у зв`язку з її потребами, що зумовлені станом здоров`я такої дитини, повинні заявлятися окремою позовною вимогою, у порядку, передбаченому ст. 185 Сімейного кодексу України. Проте позивачкою таку позовну вимогу заявлено не було.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ЦПК України не надає суду такого права, як вихід за межі позовних вимог з власної ініціативи, оскільки норми матеріального права не повинні суперечити нормам процесуального права, якими суд керується при вирішенні спору (стаття 3 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

З огляду на викладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язку їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору та витрати на правничу допомогу не підлягають до відшкодування відповідачем.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 180-185, 192 СК України та ст.ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 04.01.2006, місце реєстрації: АДРЕСА_4 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Представник позивача: адвокат Холмогорова Лариса Василівна, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №21/1106 від 06.12.2016, виданого Радою адвокатів Закарпатської області на підставі рішення №223 від 01.12.2016;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник відповідача: адвокат Німець Олена, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №21/2367 від 05.12.2019, виданого Радою адвокатів Закарпатської області на підставі рішення №554 від 28.11.2019.

Суддя І.О. Шепетко