УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року

м. Київ

справа № 211/754/16-ц

провадження № 61-16626ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 21 жовтня 2024 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

(далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 17 серпня 2007 року між

ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір

№ 0, відповідно до умов якого останній отримав споживчий кредит у розмірі 19 500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 16 серпня 2027 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором,

ПАТ «УкрСиббанк» уклало наступні договори поруки: з ОСОБА_2

від 17 серпня 2007 року № 0П та з ОСОБА_3 від 01 червня

2010 року № 243186.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, станом на 11 лютого 2016 року утворилася заборгованість у розмірі

14 012,02 доларів США та пеня - 14 538,50 грн.

Згідно з умовами договорів поруки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 несуть солідарну відповідальність разом з боржником за всіма зобов`язаннями, передбаченими договором кредиту та договорами поруки.

Посилаючись на вказане вище, ПАТ «УкрСиббанк» просило суд стягнути у солідарному порядку:

з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму боргу за кредитом в розмірі 14 012,02 доларів США та пеню - 14 538,50 грн;

з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суму боргу за кредитом в розмірі 14 012,02 доларів США та пеню - 14 538,50 грн.

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області заочним рішенням від 22 липня 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задовольнив частково.

Стягнув солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь

ПАТ «УкрСиббанк»:

- заборгованість за кредитним договором про надання споживчого

кредиту від 17 серпня 2007 року № 0 станом на 11 лютого

2016 року у розмірі 14 012,02 доларів США, з яких: кредитна заборгованість -

12 267,58 доларів США; заборгованість за процентами - 1 744,44 доларів США.

- заборгованість зі сплати пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів станом на 11 лютого 2016 року у розмірі 14 538,50 грн, з яких: пеня за прострочення сплати за кредитом - 5 121,32 грн; пеня за прострочення сплати процентів - 9 417,18 грн.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що неналежне виконання відповідачем умов договору позики в частині несвоєчасного його виконання тягне цивільно-правову відповідальність, яка передбачена статтями 526, 554, 625, 1054 ЦК України, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки подвійне стягнення

з ОСОБА_1 однієї й тої ж суми боргу та пені не відповідає солідарному стягненню.

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалою від 12 липня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви перегляд заочного рішення відмовив.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року залишив без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що, установивши відсутність у ОСОБА_1 об`єктивних непереборних труднощів для подання заяви про перегляд заочного рішення в строки, визначені частиною другою

статті 284 ЦПК України, з дня ознайомлення з повним текстом заочного рішення в приміщенні суду шляхом зняття фотокопій, та відсутність безумовних підстав для поновлення строку на звернення до суду з такою заявою, передбачених у частині третій статті 284 цього Кодексу, наявні підстави для залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України, що узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові

від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24).

Не погодившись із заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 21 жовтня 2024 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року закрив, як помилково відкрите.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року повернув особі, яка її подала.

Роз`яснив ОСОБА_1 , що тільки у разі залишення його письмової заяви про перегляд вказаного заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому частиною четвертою статті 287 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що:

апеляційний суд при відкритті апеляційного провадження без матеріалів справи, враховуючи твердження відповідача, зазначені у його заяві про поновлення строку, що його заява про перегляд заочного рішення судом першої інстанції залишена без задоволення, відкрив апеляційне провадження, проте, отримавши матеріали справи та з`ясувавши, що заява відповідача про перегляд заочного рішення була залишена без розгляду через пропуск встановленого законом строку, який суд не поновив, помилково відкрите апеляційне провадження підлягає закриттю;

заявникові роз`яснено його право на оскарження ухвали суду першої інстанції від 12 липня 2024 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду та у разі задоволення апеляційної скарги про скасування зазначеної ухвали з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду та після розгляду місцевим судом заяви про перегляд заочного рішення в порядку частини четвертої статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, ОСОБА_1 матиме право на апеляційне оскарження заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року в загальному порядку.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2024 року, ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Верховний Суд ухвалою від 23 грудня 2024 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявнику: надати обґрунтовану заяву/клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, а також докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

Відповідно до даних автоматизованої системи документообігу суду 08 січня 2024 року до Верховного Суду повернулося рекомендоване поштове відправлення № 329, в якому надіслано ОСОБА_1 копію ухвали суду касаційної інстанції від 23 грудня 2024 року, з довідкою поштового відділення про причину повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд ухвалою від 20 січня 2025 року продовжив ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, викладених в ухвалі Верховного Суду від 23 грудня 2024 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

У січні 2025 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду

від 23 грудня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, в якій міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Клопотання мотивоване тим, що повний текст ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року заявник не отримував. Також заявник вказував на те, що по будівлі системи правосуддя у місті Кривому Розі влучила ракета. Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судових рішень пропущений не з вини заявника та з поважних причин, заявник вважає, що достатньо підстав для його поновлення.

У зв`язку із військовою агресією рф проти України Президент України Указом від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні ввів воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком

на 30 діб.

Воєнний стан продовжений дотепер строком на 90 діб.

Відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами.

В умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій

статті 394 цього Кодексу.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належному судовому процесі.

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами окремої особи. Дотримання строків стосується всіх учасників спору, які мають право на справедливий суд.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

Отже, недоліки касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду

від 23 грудня 2024 року, усунуті.

Щодо оскарження заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року

Право касаційного оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Аналіз вказаної норми процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що касаційному оскарженню підлягають рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.

Проте заявник оскаржує у касаційному порядку заочне рішення суду першої інстанції, яке не було предметом перегляду по суті судом апеляційної інстанції (оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала).

Суд роз`яснює, що відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Також, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, та інше.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 21 жовтня

2010 року (заява № 19164/04) у справі «Дія 97» проти України» зазначив, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, касаційна скарга в частині оскарження заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року не може бути прийнята до провадження, оскільки вказане рішення суду першої інстанції не переглядалося по суті в апеляційному порядку, тому оскаржуване судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року необхідно відмовити.

Щодо оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається

ЦПК України та іншими законами України, якими встановлено зміст, форму, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Пунктами 9, 13 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 228 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом,

у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого

судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Головуючий відкриває судове засідання і з`ясовує, хто з учасників справи з`явився, встановлює їх особу, перевіряє повноваження представників, після чого повідомляє зміст заяви і з`ясовує думку сторін та інших учасників справи щодо вимог про перегляд заочного рішення.

Згідно з частиною першою статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У справі, що переглядається:

відповідач ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року зазначив про те, що Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалою від 12 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишив без задоволення;

після відкриття апеляційного провадження у справі, отримавши справу з суду першої інстанції, апеляційний суд установив, що відповідач ОСОБА_1 дійсно подавав заяву про перегляд заочного рішення суду першої інстанції, проте Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалою від 12 липня 2024 року відмовив ОСОБА_1 у поновленні строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення та заяву залишив без розгляду. При цьому, в ухвалі суд роз`яснив право оскарження зазначеної ухвали суду в апеляційному порядку;

встановивши, що ухвалою суду першої інстанції від 12 липня 2024 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення не була залишена без задоволення, а цією ухвалою відмовлено у поновленні процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та заява залишена без розгляду, тобто у даному випадку відповідач мав оскаржити ухвалу суду, якою відмовлено у поновленні строку, а не подавати апеляційну скаргу на заочне рішення по суті, що не було зроблено скаржником. Разом із цим, цивільним процесуальним законом встановлено, що лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, в іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення суду;

за таких обставин, подання ОСОБА_1 апеляційної скарги на заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року до вирішення питання про перегляд заочного рішення судом першої інстанції є передчасною;

апеляційний суд при відкритті апеляційного провадження без матеріалів справи, враховуючи твердження відповідача, зазначені у його заяві про поновлення строку, що його заява про перегляд заочного рішення судом першої інстанції залишена без задоволення, відкрив апеляційне провадження, проте, отримавши матеріали справи та з`ясувавши, що заява відповідача про перегляд заочного рішення була залишена без розгляду через пропуск, встановленого законом строку, який суд не поновив, помилково відкрите апеляційне провадження закрив.

Отже, апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача

ОСОБА_1 на заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року підлягало закриттю, як помилково відкрите, а апеляційна скарга повернута особі, яка її подала.

Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 (провадження

№ 14-25цс24) Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі

№ 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), навела такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Отже, відповідно до приписів статті 127 ЦПК України суд першої інстанції наділений повноваженнями залишити заяву про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав пропуску відповідачем строку на звернення до суду та відсутності передумов для його поновлення судом. Водночас суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті. Правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

У пунктах 71, 76, 77 постанови від 12 червня 2024 року у справі

№ 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: «відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду нагадує, що у разі постановлення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення об`єктом оскарження в суді апеляційної інстанції є не ухвала про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, а безпосередньо заочне рішення, перегляд якого буде здійснюватися саме за апеляційною скаргою відповідача.

При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження апеляційний суд не вирішує поважність / неповажність причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а лише перевіряє дотримання заявником строку на апеляційне оскарження заочного рішення, який починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта

статті 287 ЦПК України)».

Натомість у випадку відсутності підстав для поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення така заява підлягає залишенню без розгляду місцевим судом.

Стаття 362 ЦПК України, яка передбачає підстави для закриття апеляційного провадження, не містить такої підстави для закриття апеляційного провадження, як помилкове відкриття, проте за обставин цієї справи слід застосувати аналогію закону і апеляційне провадження у справі слід закрити, оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрите на заочне рішення суду, де не було дотримано процедуру оскарження заочного рішення відповідачем. Розгляд апеляційним судом справи за апеляційною скаргою відповідача на заочне рішення, де не було дотримано процедуру його оскарження, не сумісний з приписами процесуального закону і принципом правової визначеності.

Отже, апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача

ОСОБА_1 на заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року підлягало закриттю, як помилково відкрите, а апеляційна скарга правильно повернута особі, яка її подала.

Разом з тим, роз`яснено ОСОБА_1 , що він мав право на оскарження ухвали суду першої інстанції від 12 липня 2024 року та у разі задоволення апеляційної скарги про скасування зазначеної ухвали з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду та після розгляду місцевим судом заяви про перегляд заочного рішення в порядку частини четвертої

статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідач має право на апеляційне оскарження заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року в загальному порядку.

По суті доводи касаційної скарги ОСОБА_1 ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають та не можуть бути підставою для його скасування.

Суть касаційної скарги ОСОБА_1 зводиться до обґрунтування поважності причин пропуску строку на оскарження заочного рішення. Разом з тим, об`єктом перегляду в касаційній інстанції є ухвала апеляційного суду про закриття апеляційного провадження.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд визнає підставним висновок, що правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року є необґрунтованою.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидною й не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга в частині оскарження ухвали апеляційного суду є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження в частині оскарження заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року з тих підстав, що зазначене судове рішення не підлягає перегляду в касаційному порядку відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України, а в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня

2024 року - з підстав необґрунтованості касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України.

Керуючись статтями 390, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року

та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк