ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м.Суми

Справа №583/830/24

Номер провадження 22-ц/816/106/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Райз-Північ»,

третя особа Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Абрамовича Олексія Володимировича

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 березня 2024 року у складі судді Соколової Н.О., ухвалене в м.Охтирка,

в с т а н о в и в :

19 лютого 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Абрамовича О.В., подала позов до ТОВ «Райз Північ», третя особа - ПрАТ «Райз-Максимко» про розірвання договору оренди землі та стягнення індексації.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 3,5787 га, кадастровий номер :01:001:0209, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади (колишньої Кардашівської сільської ради) Охтирського району Сумської області. 21.03.2016 р. вона уклала з ПрАТ «Райз-Максимко» договір оренди землі №47/16 строком на 10 років, відповідно до умов якого орендна плата вноситься у грошовій формі та в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7855,71 грн, обчислення якої здійснюється з урахуванням індексації. 02.10.2017 р. вона уклала з ПрАТ «Райз-Максимко» додатковий договір про внесення змін і доповнень до договору оренди землі №47/16 від 21.03.2016, в якому сторони вирішили змінити розмір орендної плати з 7% на 10%. 10.08.2018 р. між ОСОБА_1 , ПрАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Райз Північ» було укладено трьохсторонню додаткову угоду №1 до Договору №47/16, відповідно до якої новий орендар ТОВ «Райз Північ» приймає на себе всі права та обов`язки від ПрАТ «Райз-Максимко», а також сторони вирішили внести зміни/доповнення, зокрема про те, що з 2017 року орендна плата складає 11222,45 грн, що становить 10% нормативної грошової оцінки. Однак в порушення умов договору оренди землі відповідач не проводив виплату орендної плати з урахуванням індексації.

Посилаючись на вищевказані обставини, просила суд розірвати договір оренди землі №47/16, який укладено 21.03.2016 р. між ОСОБА_1 та ПрАТ «Райз-Максимко», правонаступником якого є ТОВ «Райз Північ», щодо оренди земельної ділянки площею 3,5787 га, кадастровий номер :01:001:0209, номер запису про інше речове право 15600177; стягнути з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди землі №47/16 від 21.03.2016 в розмірі 19849,49 грн, а також всі понесені нею судові витрати.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 березня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 невиплачену індексацію за договорами оренди землі в сумі 2962,30 грн, обраховану без вирахування податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Абрамовича О.В. про відшкодування судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 6813 грн в рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Позивачка з рішенням суду від 22 березня 2024 року не погодилась та через свого представника - адвоката Абрамовича О.В. подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Абрамович О.В., посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про розірвання договору оренди землі та прийняти в цій частині нове рішення розірвати договір оренди землі №47/16, який укладено 21.03.2016 р. між ОСОБА_1 та ПрАТ «Райз-Максимко», правонаступником якого є ТОВ «Райз Північ».

Доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який на думку представника позивача свідчить про наявність підстав для розірвання договору оренди землі.

Від ТОВ «Райз-Північ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін.

Від ПрАТ «Райз-Максимко» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство вказує на відсутність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, так як їх явка є необов`язковою, а позиція чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №048964 від 30.03.2004 р. ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0209, площею 3,5787 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться на території Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади (колишньої Кардашівської сільської ради), Охтирського району, Сумської області (а.с. 7).

21.03.2016 р. ОСОБА_1 уклала договір оренди землі №47/16 з ПрАТ «Райз-Максимко» щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0209, площею 3,5787 га, (далі Договір №47/16) строком на 10 років (а.с. 8-9).

25.07.2016 р. договір №47/16 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 15600177, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.02.2024 р. №366279289 (а.с. 13).

Пунктом 9 Договору №47/16 визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 7% нормативної грошової оцінки, що складає 7855,71 грн.

Пунктом 10 Договору №47/16 передбачено, що обчислення розміру орендної плати на земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Відповідно до п. 11 Договору №47/16 орендна плата вноситься у такі строки: 1 (один) раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 01 грудня.

Пунктом 38 Договору №47/16 передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

В пункті 39 Договору №47/16 визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

02.10.2017 р. ПрАТ «Райз-Максимко» та ОСОБА_1 уклали додатковий договір про внесення змін і доповнень до договору оренди землі №47/16 від 21.03.2016 р., в якому вирішили: у п. 9 договору оренди землі щодо розміру орендної плати цифри та слова «розмірі 7%» замінити на цифри та слова «розмірі 10%». Даний додатковий договір набрав чинності з моменту його підписання сторонами та державної реєстрації і є невід`ємною складовою частиною вищевказаного договору оренди землі. Відповідно до додаткового договору та нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка визначена в Договорі п. 5 і становить 112224,47 грн, орендна плата становить 11222,45 грн (а.с. 11).

10.08.2018 р. між ОСОБА_1 (орендодавець), ПрАТ «Райз-Максимко» (орендар) та ТОВ «Райз Північ» (новий орендар) укладено додаткову угоду №1 про заміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення договору оренди землі №47/16, відповідно до якої орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в договорі оренди. Сторони домовилися внести зміни/доповнення в договір оренди, зокрема, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 112224,47 грн, з 2017 року орендна плата складає 11222,45 грн (а.с. 12).

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 16.02.2024 р. вбачається, що ТОВ «Райз Північ» було нараховано та виплачено ОСОБА_1 орендну плату без вирахування податків та інших обов`язкових платежів: у 2018 році 11222,45 грн (3 квартал 2018 року), у 2019 році 12344,70 грн (4 квартал 2019 року), у 2020 році 12344,67 грн (4 квартал 2020 року), у 2021 році 12344,67 грн (жовтень 2021 року), у 2022 році 12344,67 грн (грудень 2022 року), у 2023 році 12344,67 грн (грудень 2023 року) (а.с. 14-15). Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Райз Північ» порушено договір, а саме не в повному обсязі сплачувалася орендна плата у 2018, 2021, 2022 роках.

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено істотного порушення умов договору оренди земельної ділянки з боку відповідача в частині сплати орендних платежів у розмірах, нарахованих орендарем з огляду на розмір недоплаченої суми.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України передбачено,що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 виснувала, що у разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначено умовами договору оренди землі, тобто коли орендар допустив недоплату орендної плати й таке порушення умов договору є істотним, тоді застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України.

Тобто якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

У випадку неістотної недоплати орендної плати (чи встановлення неістотності такого порушення судом) ефективним та пропорційним буде такий спосіб захисту, як стягнення заборгованості з орендної плати.

Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.

У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 910/2861/18 та від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, у яких зазначено, що для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.

Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19).

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до уточненого розрахунку позивача за 2018 рік недоплата становить 1097,23 грн, за 2021 рік недоплата становить 1,75 грн, за 2022 рік недоплата становить 1863,32 грн. Всього 2962,30 грн. В інші періоди: 2019, 2020, 2023 роки орендна плата сплачувалась в повному обсязі.

Зазначені розміри недоплаченої відповідачем орендної плати є незначними та внаслідок недоплати орендної плати орендодавець не був значною мірою позбавлений того, на що розраховував.

Позиція сторін свідчить про те, що вони не дійшли згоди щодо порядку обрахунку розміру орендної плати з урахуванням індексації, тобто умисної недоплати орендної плати з боку відповідача позивачем не доведено.

Таким чином, зважаючи на те, що часткова несплата відповідачем орендної плати у 2018 - 2023 роках не призвела до істотного порушення умов укладеного між сторонами договору, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для розірвання договору оренди землі №47/16 від 21.03.2016 та що стягнення з відповідача заборгованості із орендної плати буде ефективним та пропорційним способом захисту порушеного права позивача.

Доводи апеляційної скарги дублюють доводи позовної заяви, зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував, та не можуть бути підставами для скасування постановленого у справі судового рішення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 05 червня 2024 року у справі №583/2206/23.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Абрамовича Олексія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 20 березня 2025 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов