ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2025 року

м. Харків

справа № 643/10921/24

провадження № 22-ц/818/1714/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал»

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2024 року, постановлене суддею Власенка В.М.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0 від 22 вересня 2022 року у розмірі 87650,53 грн та судовий збір.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 0 від 22 вересня 2022 року у розмірі 59337 грн 66 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 1639 грн 72 коп. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що позивачем не доведено обставини справи, з доданих до позову доказів не підтверджено набуття права вимоги. Крім того не надано доказів надання коштів, оскільки відсутні документи, що підтверджують факт переказу коштів. Доказів ознайомлення з правилами надання кредиту матеріали справи не містять.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ Фінансова компанія «Кредит Капітал» просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Наданий договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали АТ «УкрСиббанк»» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22 вересня 2022 року до позивача у справі. Відтак, вимоги в частині позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими, підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 22 вересня 2022 року в розмірі 59337,66 грн.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 22 вересня 2022 року в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

З договору слідує, що сторони уклали його на підставі пропозиції кредитодавця, яка розміщена в його інформаційно-телекомунікаційній системі, та доступна через сайт кредитодавця та на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку, оприлюднені у Газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.06.2017 року.

Відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Без вчинення вказаних дій по попередньому заповненню Анкети-заяви та надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладений.

22 вересня 2022 року ОСОБА_1 підписала у АТ «УкрСиббанк» паспорт споживчого кредиту - інформаційний лист з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

На підтвердження підписання відповідачем договору про споживчий кредит № 0 від 22 вересня 2022 року до матеріалів позовної заяви додано Витяг з систем Банку щодо підтвердження факту підписання договору електронним підписом фізичної особи-клієнта АТ «УкрСиббанк», згідно якого ОСОБА_1 акцепт договору здійснила шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора «53894» 22 вересня 2022 року о 16:43, який відправлено на номер телефону НОМЕР_1 .

На підтвердження виконання АТ «УкрСиббанк» зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22 вересня 2022 року, позивач надав виписку за кредитним договором, згідно якої 22 вересня 2022 року на банківський рахунок відповідача здійснено переказ грошових коштів у сумі 88897,22 грн.

Відповідно до наданого розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22 вересня 2022 року становить 87650,53 грн, що складається з: суми заборгованості по тілу кредиту - 59337,66 грн та суми комісії у розмірі 28312,87 грн.

Із договору факторингу № 264 від 15 квітня 2024 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», витягу з реєстру боржників та акту приймання-передачі прав вимоги до цього договору слідує, що АТ «УкрСиббанк» відступило позивачеві право грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22 вересня 2022 року.

З платіжної інструкції № 1221 від 15 квітня 2024 року слідує, що позивач сплатив АТ «УкрСиббанк» грошові кошти у розмірі 2697102,99 грн, як плату за відступлення права вимоги за договором факторингу № 264 від 15 квітня 2024 року.

16 вересня 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило на поштову адресу відповідача претензію про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22 вересня 2022 року, в якій також повідомило про відступлення йому прав вимоги за вказаним кредитним договором первісним кредитором.

Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Наданий договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали АТ «УкрСиббанк»» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22 вересня 2022 року до позивача у справі.

Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є правонаступником позикодавця АТ «УкрСиббанк» за кредитним договором № 0 від 22 вересня 2022 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості та надано термін для добровільного врегулювання позивачем зобов`язання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Згідно зі ст.10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору.

Відповідно до ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

22 вересня 2022 року ОСОБА_1 підписала договір про споживчий кредит № 0.

В підписаному договорі сторони передбачили всі істотні умови кредитного договору.

Термін (дата) повернення кредиту - 23.09.2024 року (п.3.5. Договору).

Згідно з п. 3.8. Договору процентна ставка встановлюється в розмірі 0,00001% річних.

ОСОБА_1 22.09.2022 року підписала паспорт споживчого кредиту, зі змісту якого убачається ознайомлення останньої із істотними умовами кредитування. Зазначено, що кредит отримано на споживчі цілі.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Отже, у зв`язку з наявністю заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду з позовом саме про стягнення заборгованості за кредитним договором, що є обраним позивачем способом захисту свого порушеного цивільного права, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявність заборгованості перед позивачем за тілом кредиту згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 22 вересня 2022 року у розмірі 59337,66 грн.

Виходячи з вищевикладеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк, кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 22 вересня 2022 року в розмірі 59337,66 грн.

Посилання ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи договору щодо надання споживчого кредиту за № 0, та доказів того, що ОСОБА_1 є стороною даного кредитного договору, а тому суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, судова колегія вважає безпідставними, оскільки дане твердження не відповідає вимогам закону та наявним в матеріалах справи доказам.

Висновки суду про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Апеляційна скарга не містить мотивів незгоди із рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Тому рішення суду у зазначеній частині, судом апеляційної інстанції, не переглядається.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині задоволених позовних вимог ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.п. в п. 4 ч. 1ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367,368,369, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382-384,389,390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2024 року в частині задоволених позовних вимог- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова