Дата документу 20.03.2025Справа № 554/8243/24
Провадження № 2/554/280/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого-судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря Єсліковської О.А.,

за участю учасників справи:

представник позивача: адвокат Наконечна О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом адвоката Наконечної Олени Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Наконечна О.М. в інтересах ОСОБА_1 у серпні 2024 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому позивач просить визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно: житловий будинок (загальна площа 88,8 кв. м., житлова площа: 66, 3 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, загальною площею 0,0518 га, кадастровий номер: :18:004:0303, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; легковий автомобіль марки Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб, дата реєстрації 20.05.2021 року; поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за позивачем ОСОБА_1 право власності на: 1/2 частину житлового будинку (загальна площа 88,8 кв. м., житлова площа: 66, 3 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0518 га, кадастровий номер: :18:004:0303, яка находиться за адресою: АДРЕСА_1 ; поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за відповідачем ОСОБА_2 право власності на: 1/2 частину житлового будинку загальна площа 88,8 кв. м., житлова площа: 66, 3 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0518 га, кадастровий номер: :18:004:0303, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; в рахунок компенсації вартості майна, стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини легкового автомобіля марки Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб., у розмірі 401 212,50 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі.

В обґрунтування вимог позову посилається на те, що між сторонами 27.11.2013 року був укладений шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1780 від 27.11.2013 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася дочка ОСОБА_3 , яка проживає разом з позивачем.

За час перебування у шлюбі подружжям було придбано земельну ділянку (кадастровий номер :18:004:0303) разом з житловим будинком (загальна площа 88,8 кв. м.) за адресою: АДРЕСА_1 та легковий автомобіль марки Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб., дата реєстрації 20.05.2021 року, номерний знак НОМЕР_1 , право власності на які було оформлено на відповідача.

На даний час подружжя перебуває в стадії розлучення. Відповідач не визнає за позивачем права власності на спірне нерухоме майно та автомобіль, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про захист свого порушеного права власності на спірне майно.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач разом із відповідачем з 27.11.2013 року перебували у шлюбі та проживали однією сім`єю, і вели спільне господарство та мали спільний бюджет, позивач вважає, що автомобіль марки Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб., дата реєстрації 20.05.2021 року, та земельна ділянка разом з будинком за адресою: АДРЕСА_1 є спільним майном позивача та відповідача, оскільки вони придбані в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти подружжя. Разом з тим, позивачу стало відомо, що спірний автомобіль Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб., дата реєстрації 20.05.2021 року, було продано відповідачем без згоди та відома позивача 12 липня 2024 року. Сума за яку було продано автомобіль позивачу не відома, оскільки відповідач навіть не повідомив її про цей факт, а кошти від його продажу привласнив собі.

З метою отримання інформації на підтвердження факту продажу спірного автомобіля адвокатом Наконечною О.М. було направлено адвокатський запит від 06.08.2024 року до Регіонального сервісного Центру МВС України в Полтавській області. Із відповіді на запит, вбачається, що відповідачем спірний автомобіль було продано та перереєстровано на іншу особу 12.07.2024 року, тобто в період шлюбу. Виходячи з приписів ст. ст. 69, 70 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України, спірний автомобіль Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб., дата реєстрації 20.05.2021 року, є спільним майном подружжя. Разом з тим, визначити частку у цьому майні реальна можливість відсутня, оскільки реально спірний автомобіль - відсутній, а тому така позовна вимога як визначення частки в спірному автомобілі вирішена судом на разі бути не може. Отже, оскільки позивачу невідомо на даний час сума коштів за яку відповідачем було продано спірний автомобіль, тому при визначенні його дійсної вартості необхідно виходити з його ринкової вартості на час розгляду справи. Зокрема, якщо зробити аналіз ринку автомобілів аналогічної марки, то необхідно виходити з наступної вартості. Про ці обставини зокрема свідчать оголошення із сайтів з продажу. Аналізуючи вартість аналогічних за якостями автомобілів, позивач вважає що вартість спірного автомобіля складає приблизно 19 500 доларів США (при курсі станом на 08.08.2024 року 1 дол. США = 41,15 грн.), що в еквіваленті на гривні становить 802 425 грн. 00 копійок. Оскільки на разі може бути вирішено питання лише про компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб, дата реєстрації 20.05.2021 року, тому вказана сума, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 401 212,30 грн.

Оскільки, відповідач не надає позивачу правовстановлюючі документи на вищезазначений житловий будинок і земельну ділянку, з метою отримання інформації відносно спірної земельної ділянки та будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно висновку до Звіту про визначення оціночної (ринкової) вартості спірного майна, оціночна (ринкова) вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами із земельною ділянкою складає - 1 266 554 грн.

Враховуючи вищевикладене, та те, що земельну ділянку (кадастровий номер

:18:004:0303) разом з житловим будинком (загальна площа 88,8 кв. м.) за

адресою: АДРЕСА_1 та легковий автомобіль марки Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб., дата реєстрації 20.05.2021 року, було придбано в період шлюбу за спільні кошти подружжя та відповідно є об`єктами спільної власності подружжя, тому для належного захисту прав

позивача необхідно здійснити поділ спірного майна.

На підставі викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.08.2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

05.09.2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Вовненко О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому адвокат просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на легковий автомобіль марки Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб, дата реєстрації 20.05.2021 року та про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 1/2 частини легкового автомобіля марки Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб., у розмірі 401212 грн. 50 копійок.

В обґрунтування відзиву зазначає, що вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на легковий автомобіль марки Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб., дата реєстрації 20.05.2021 року, та в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 1/2 частини легкового автомобіля марки Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб., у розмірі 401 212,50 грн.

На даний час об`єкт для поділу майна подружжя відсутній, отже вимоги про компенсацію вартості 1/2 частини легкового автомобіля є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем спільний автомобіль було відчужено в період перебування сторін в шлюбі. Позивачем до суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що спірний автомобіль було реалізовано без її згоди особисто відповідачем та кошти витрачено не в інтересах сім`ї під час спільного їх проживання. Позивач, яка не могла не знати про вказані обставини, вказаних дій відповідача, в тому числі щодо визначення вартості продажу автомобіля, не оспорювала, як на той час, так і до моменту звернення до суду з вказаним позовом. Позивачем належних, допустимих доказів вартості автомобіля на час розгляду справи не надано, як і не надано доказів того, що відповідач, укладаючи договір щодо спільного майна з третьою особою, діяли недобросовісно.

Зміст п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» свідчить, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

На час пред`явлення позову до суду та під час слухання справи у суді жодна зі

сторін не внесла на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми (а.с.73-75).

09.09.2024 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Наконечної О.М. надійшла відповідь на відзив, в якій представник просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі. Зазначає, що позивачу не відома вартість автомобіля, яка вказана в договорі купівлі - продажу спірного транспортного засобу, оскільки він проданий без її відома та згоди. Правова позиція щодо цього питання висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, частини четверта та п`ята статті 71 СК України не передбачають обов`язкову згоду відповідача на присудження позивачеві грошової компенсації замість частки останнього у праві спільної сумісної власності на майно, а також не передбачають обов`язкове внесення відповідачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності й отримання компенсації на свою користь просить позивач.

Відносно посилань відповідача, що спірний автомобіль було відчужено в період шлюбу та не надано доказів, що кошти витрачено не в інтересах сім`ї, звертає увагу суду на ту обставину, що подружжя вже фактично давно припинило шлюбні відносини з квітня місяця цього року, коли відповідач залишив їх в іншій країні та повернувся в Україну, а позивач разом з дитиною перебувають за кордоном. Крім того, представником позивача під час подання до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору було подано документи, які підтверджують той факт, що позивач перебуває за кордоном разом з дитиною ще з листопада 2022 року по даний час, а тому про продаж спірного автомобіля вона не знала і знати не могла. Вказана обставина перебування позивача за кордоном на момент продажу авто не заперечується відповідачем. Отже відповідач, скориставшись тим, що позивач разом з дитиною знаходилася за межами держави, без її відома і згоди продав спірне авто, навіть не повідомивши про це позивача. Даний факт продажу став відомий позивачу лише під час підготовки позовної заяви до суду про поділ майна подружжя, шляхом отримання відповіді на адвокатський запит 06.08.2024 року від Регіонального сервісного Центру МВС України в Полтавській області. Із відповіді на запит, вбачається, що відповідачем спірний автомобіль було продано та перереєстровано на іншу особу 12.07.2024 року. Також вказує на те, що самим же відповідачем 24.07.2024 року, тобто через 12 днів після продажу авто, було подано заяву про розірвання шлюбу до Октябрського районного суду м. Полтави (а.с.80-83).

16.09.2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Вовненко О.В. надійшли пояснення на позовну заяву. Вказує, що об`єкт для поділу майна подружжя відсутній, отже вимоги про компенсацію вартості 1/2 частини легкового автомобіля є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідачем спільний автомобіль було відчужено в період перебування сторін в шлюбі. Позивачем до суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що спірний автомобіль було реалізовано без її згоди особисто відповідачем та кошти витрачено не в інтересах сім`ї під час спільного їх проживання.

Позивачем в силу положень ст. 81 ЦПК України разом з позовною заявою не надано результатів автотоварознавчої експертизи по даній цивільній справі, яка підтверджує ринкову вартість спірного легкового автомобіля марки Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб. Враховуючи вищевикладені обставини, вважає, що дійсною вартістю легкового автомобіля, яка підлягає врахуванню при вирішенні позовних вимог позивача, є вартість визначена у договорі купівлі-продажу транспортного засобу. Крім цього, відповідач ОСОБА_2 продовжує утримувати будинок за адресою: АДРЕСА_1 та оплачує комунальні послуги за весь час і в тому числі перебування за межами країни разом з родиною. Одночасно, відповідач ОСОБА_2 надсилає ОСОБА_1 на утримання дитини 3 000 грн. щомісяця з липня 2024-вересень 2024 року. Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи безстроково та отримує соціальні виплати за інвалідністю, при цьому не працюючий та не

має додаткового доходу (а.с.86-88).

Ухвалою суду від 16.09.2024 року здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 28.01.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Наконечна О.М. в судовому засіданні позов підтримала, просила вимоги задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Зазначила, що автомобіль відповідачем було відчужено незадовго до подачі ним позову про розірвання шлюбу. Позивач з дитиною перебуває за кордоном. Вартість автомобіля відповідачем не оспорюється та договору купівлі-продажу сторона відповідача не надала до суду. Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10.09.2024 року.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник до суду неодноразово не з`являлися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторони відповідача. При цьому, суд зазначає, що з вересня 2024 року сторона відповідача жодного разу до суду не з`явилася, відповідач разом із представником надсилали заяви про відкладення розгляду справи з різних причин.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії», на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення слухання.

З урахуванням матеріалів цивільної справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторони відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.11.2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено шлюб (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дочка ОСОБА_3 (а.с.17).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10.09.2024 року шлюб між сторонами було розірвано.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частини у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на квартиру, допускається за його згодою, крім випадків передбачених ЦК України.

У судовому засіданні наявними доказами підтверджено те, що за час перебування у шлюбі позивач з відповідачем набули у власність земельну ділянку (кадастровий номер :18:004:0303) разом з житловим будинком (загальна площа 88,8 кв. м.) за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.18-19).

Згідно матеріалів справи, право власності на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_2 .

Вартість житлового будинку (загальна площа 88,8 кв. м.) за адресою: АДРЕСА_1 разом із земельною ділянкою в сумі 1 266 554 грн. підтверджується Звітом про визначення оціночної (ринкової) вартості (а.с.25-45).

Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до вимог пунктів 2,4 ст. 65 СК під час укладання договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Тобто зазначені норми матеріального права презумують факт спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя.

Отже обов`язок спростувати презумпцію спільності майна лежить на відповідачеві, який жодних достовірних та допустимих доказів щодо наявності інших обставин, передбачених ст. 57 СК України суду не надав. Крім того, вказані обставини в ході судового розгляду не заперечувалися відповідачем ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Згідно п.п. 25, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, судам необхідно застосовувати положення ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України, щодо обов`язкової згоди на отримання одним із подружжя грошової компенсації та попереднього внесення на депозитний рахунок суду другим із подружжя відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Приймаючи до уваги наведене, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову щодо нерухомого майна, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, не були спростовані відповідачем, а тому суд вважає необхідним визнати житловий будинок (загальна площа 88,8 кв. м., житлова площа: 66, 3 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, загальною площею 0,0518 га, кадастровий номер: :18:004:0303, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на: 1/2 частину житлового будинку (загальна площа 88,8 кв. м., житлова площа: 66, 3 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0518 га, кадастровий номер: :18:004:0303, яка находиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 ; право власності на: 1/2 частину житлового будинку (загальна площа 88,8 кв. м., житлова площа: 66, 3 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0518 га, кадастровий номер: :18:004:0303, яка находиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо рухомого майна суд зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи, за час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було придбано легковий автомобіль марки Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб., дата реєстрації 20.05.2021 року, номерний знак НОМЕР_1 , право власності на які було оформлено на відповідача (а.с.24).

З листопада 2022 року по теперішній час позивач ОСОБА_1 разом з дитиною перебуває за межами України (а.с.54-58).

Відповідно до листа від 06.08.2024 року Регіонального сервісного Центру МВС України в Полтавській області вбачається, що відповідачем спірний автомобіль було продано та перереєстровано на іншу особу 12.07.2024 року (а.с.24).

24.07.2024 року ОСОБА_2 через представника звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу (а.с.84-85).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10.09.2024 року шлюб між сторонами було розірвано.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18), та підтримується Верховним Судом в подальшому, зокрема в постанові від 4 жовтня 2023 року у справі № 509/2831/19 (провадження № 61-6321св23), що свідчить про сталість відповідної правової позиції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) вказано, що інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому, на переконання Великої Палати Верховного Суду, законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Встановлено, що спірний автомобіль Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб., дата реєстрації 20.05.2021 року, номерний знак НОМЕР_1 , придбаний подружжям в період зареєстрованого шлюбу, є спільним сумісним майном подружжя, презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно, за якою частки подружжя є рівними, відповідачем не спростована.

Відповідач ОСОБА_2 12.07.2024 року здійснив продаж автомобіля переєструвавши його на іншу особу, тобто в період, коли позивачка ОСОБА_1 тривалий час (з листопада 2022 року) перебувала за межами України.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 12.07.2024 року розпорядився спільним майном на власний розсуд без повідомлення та згоди позивача. Отримані від продажу автомобіля кошти ОСОБА_2 використав не в інтересах сім`ї.

Факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого з подружжя (правові висновки Верховного Суду викладених в постановах від 30 січня 2019 року в справі №158/2229/16-ц, від 10 червня 2022 року в справі № 544/856/20, від 01 березня 2023 року в справі №359/10855/19, від 20 грудня 2023 року в справі №127/21002/21).

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що отримані від реалізації автомобіля кошти ОСОБА_2 використав в інтересах сім`ї, останній суду не надав.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він продовжує утримувати будинок, оплачує комунальні послуги, систематично сплачує позивачу грошові кошти на утримання дитини, суд до уваги не приймає, оскільки такі не мають правового значення при вирішенні даного спору.

Доводи про те, що позивачем не надано результатів автотоварознавчої експертизи, яка підтверджує ринкову вартість спірного легкового автомобіля, та відповідач вважає, що необхідно було враховувати вартість за яку було проданий транспортний засіб, суд до уваги не приймає, оскільки такі не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються наступним.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Цей підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 жовтня 2020 року у справі №483/812/19 (провадження № 61-20774св19) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2023 року у справі №754/3132/16-ц, провадження №61-5956св22.

Крім того, 6 квітня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №199/291/21 вказав, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди-виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 8 травня 2023 року у справі №753/1902/21.

У правових висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 8 червня 2022 року в справі № 753/15538/20, від 9 серпня 2023 року в справі №175/1025/20, від 20 грудня 2023 року в справі № 127/21002/21, суд дійшов висновку про допустимість визначення вартості спільного майна подружжя, відчуженого проти волі іншого з подружжя, при вирішенні питання стягнення компенсації за належну іншому подружжю частку, виходячи з аналізу ринку аналогічного майна на час розгляду справи, в тому числі з інформації з сайту auto.ria.

Врахувавши правові висновки Верховного Суду, оцінивши докази надані стороною на підтвердження ринкової вартості спірного автомобіля, суд вважає правильним визначення вартості автомобіля в сумі 802 425 грн., половину якої в якості компенсації слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідач ОСОБА_2 на спростування такого розміру ринкової вартості автомобіля, доказів суду не надав, із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи не звертався, а відтак, враховуючи, що транспортний засіб було придбано в період перебування подружжя у шлюбі, він був об`єктом спільної сумісної власності, відповідач без згоди позивача відчужив цей автомобіль, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частки вартості транспортного засобу у сумі 401 212,50 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя у повному обсязі.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач є інвалідом ІІ групи та згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,82,141,211,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.60,65,70,71 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Наконечної Олени Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : житловий будинок (загальна площа 88,8 кв. м., житлова площа: 66, 3 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, загальною площею 0,0518 га, кадастровий номер: :18:004:0303, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; легковий автомобіль марки Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб, дата реєстрації 20.05.2021 року.

Поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за позивачем ОСОБА_1 право власності на: 1/2 частину житлового будинку (загальна площа 88,8 кв. м., житлова площа: 66, 3 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0518 га, кадастровий номер: :18:004:0303, яка находиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за відповідачем ОСОБА_2 право власності на: 1/2 частину житлового будинку загальна площа 88,8 кв. м., житлова площа: 66, 3 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0518 га, кадастровий номер: :18:004:0303, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , грошову компенсацію вартості 1/2 частини легкового автомобіля марки Chevrolet Volt, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1490 см. куб., у розмірі 401 212,50 гривень.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Суддя А.М.Чуванова