Справа № 541/100/25
Номер провадження 2/541/397/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 березня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Морозовської О.А.,

за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

08 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначила, що 20 лютого 2010 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований 20 лютого 2010 року у виконавчому комітеті Гаркушинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 1. Від спільного шлюбу у сторін є діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний момент проживають разом із позивачем. 17 квітня 2023 року, згідно рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, шлюб між сторонами було розірвано, питання про стягнення аліментів не вирішувалося, оскільки відповідач обіцяв приймати участь в утримані дітей та допомагати фінансово. Проте після розлучення жодним чином участі у вихованні та утримані дітей не приймав. Позивач стверджує, що не одноразово телефонувала до відповідача та повідомляла, що для належного утримання дітей їй потрібні кошти, проте відповідач після того, як мова заходила про гроші припиняв розмову або ж говорив, що дасть пізніше. Ці розмови відбувалися у присутності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , але за весь період відповідачем було виділено лише 500 грн. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач з моменту розлучення з 18.05.2023 року припинив утримувати дітей, не бере участі у вихованні та утриманні спільних з позивачем дітей. Позивач просила стягнути з відповідача на свою користь кошти на утримання дітей: ОСОБА_3 , 2010 року народження, ОСОБА_4 , 2012 року народження, в розмірі 1/3 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно з 18.05.2023 (з дня набрання чинності рішення суду про розлучення) і до моменту досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 15 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено на 12 лютого 2025 року.

12 лютого 2025 року у зв`язку із неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 05 березня 2025 року.

05 березня 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву для виклику свідків, розгляд справи призначено на 15 березня 2025 року.

В судове засідання 15 березня 2025 року позивач позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача та винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву та заперечень до суду не надав.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення, відповідно до положень ст. 280-284 ЦПК України, на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що є кумою ОСОБА_1 , знайомі з 2008 року. ОСОБА_8 не бачила. Відповідач фінансово не допомагає позивачці утримувати дітей, не надає кошти для дітей на школу. Позивач сама збирала дітей до школи. Відповідач один раз дав позивачці кошти в розмірі 500 грн на взуття для дітей.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що знайома з позивачкою з 2008 року, разом навчалися в СПТУ № 44. Відповідач ніколи не давав позивачці кошти на утримання дітей. Лише один раз у 2023 році дав кошти в розмірі 500 грн. Відповідач відповідав на дзвінки позивача, обіцяв що дасть кошти на утримання дітей, але грошових коштів не надавав.

Допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

У судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_9 , яка після одруження змінила прізвище на ОСОБА_10 (відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 23 липня 2024 року Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородмькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 33) та відповідач ОСОБА_2 є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7), які проживають з позивачкою (а.с. 8, 9, 10).

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положенням ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причому обов`язок утримувати дитину є рівним обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідач ОСОБА_2 є чоловіком працездатного віку, відзив на позовну заяву не надав, відповідач не надав до суду обґрунтувань щодо заперечень сплачувати аліменти на утримання дітей.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно зі ст. 77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Положенням ч. 1 ст. 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Враховуючи встановлені судом обставини, матеріальний стан позивача і відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 08 січня 2025 року, до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ст. 79, 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, у даному випадку аліменти необхідно стягнути з 08 січня 2025 року (дня подання позивачем позовної заяви), а не з 18 травня 2023 року (з дня набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу сторін), як того просить позивач.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 84, 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України, ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 280-282, 284, 288, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 08 січня 2025 року, до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: О. А. Морозовська