Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4016/24 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 70 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

20 березня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

з участю секретаря

судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Барановського Ігоря Івановичапро зупинення апеляційного провадження у справі за його апеляційною скаргою на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 вересня 2024 рокупо цивільній справі № 279/4016/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває дана цивільна справа.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

26 грудня 2024 року відповідно до ухвали суду було перейдено до розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, справу призначено до розгляду.

Під час розгляду справи надійшло клопотання представника позивача адвоката Барановського І.І. про зупинення провадження на підставі пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України.

Клопотання мотивоване тим, що 05 вересня 2024 року у справі №279/5520/24 було винесено судовий наказ про стягнення ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 02 вересня 2024 року до досягнення дітьми повноліття.

Вказує, що ним було подано заяву до суду про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню та про його скасування за нововиявленими обставинами, оскільки на час розгляду тієї заяви вже існував спір про право по справі №279/4016/24.

Районним судом відкрито провадження за його заявою. Вважає, що наслідки розгляду його скарги на судовий наказ має ключове значення для вирішення цієї справи, тому просив зупинити провадження.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони та інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув клопотання у їх відсутність без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 та частини 2 статті 247 ЦПК України.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що у його задоволенні слід відмовити з огляду на наступне.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Визначаючи наявність підстав, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини 1 цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду (абзац 4 п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі.

Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

У розумінні змісту наведених положень зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, можливе лише до закінчення розгляду цієї справи по суті, тобто до ухвалення судом першої інстанції рішення про вирішення спору та до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 522/17321/13-ц (провадження № 61-6655св20) зазначено, що: «пунктом шостим частини першої статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Зупинення провадження у справі не повинно призводити до порушення строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів справи розгляд даної справи судом першої інстанції завершено і по суті ухвалено судове рішення.

Апеляційний суд на стадії апеляційного провадження перевіряє законність та обґрунтованість ухваленого у справі рішення суду першої інстанції на момент його ухвалення.

У статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі Реєстр) автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З наведеного убачається, що суд апеляційної інстанції не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, зокрема, судові рішення у №279/552/24.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц провадження № 61-6892св23.

Апеляційний суд, перевіривши Єдиний державний реєстр судових рішень (далі Реєстр) встановив, що по цивільній справі № 279/5520/24 21 січня 2025 року постановлена ухвала про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, про його перегляд за нововиявленими обставинами та скасування.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що правових підстав для задоволення клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 251, 258, 259, 260, 261, 374 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Барановського Ігоря Івановича про зупинення провадження у цивільній справі № 279/4016/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді