Справа № 603/754/24
Провадження №2/603/52/2025
У Х В А Л А

19 березня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Бішко І. М.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 01.09.2015 року в Устя-Зеленській сільській раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис № 03.

Підставою звернення ОСОБА_1 із вищевказаним позовом слугувало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейне життя, що призвело до зникнення почуття любові. Разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.12.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Андрусенко І. Я. в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, в якій, окрім того, зазначає, що позивачка заперечує проти надання судом строку на примирення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, в якій просить надати їй з позивачкою строк для примирення з метою збереження шлюбних відносин.

Ознайомившись із матеріалами справи, заявою відповідача, який наполягає на наданні сторонам строку для примирення, та заявою представника позивача, відповідно до якої позивачка заперечує проти надання такого строку, зважаючи на те, що відповідач бажає зберегти сім`ю, суд вважає за доцільне надати сторонам строк для примирення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Виходячи із засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є лише підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

За ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Отже, подання позивачем позову про розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, оскільки судом встановлено, що відповідач бажає примиритися і він має право вживати заходів для збереження сім`ї, а суд має у цьому сприяти, оскільки це не суперечить моральним засадам суспільства.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, зважаючи на наявність в сторін трьох малолітніх дітей, суд вважає, що клопотання відповідача слід задовольнити, надавши сторонам строк на примирення тривалістю два місяці, вважаючи, що саме такий час буде достатнім для налагодження відносин між подружжям.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251, п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження по справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення. Провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

На підставі наведеного, керуючись ст. 111 СК України, ст. 240, п. 4 ч. 1 ст. 251, п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання відповідача про надання строку на примирення задовольнити частково.

Надати сторонам строк для примирення тривалістю 2 (два) місяці.

Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинити до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя І. М. Галіян