Провадження № 2/317/271/2025
Справа № 317/6164/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.

за участі секретаря судового засідання Хижняк Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Акціонерного товариства «Перший український акціонерний банк» (далі АТ «ПУМБ» або «Позивач») до ОСОБА_1 (далі «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

08 липня 2019 року між сторонами у справі було укладено договір № 801 у формі заяви, відповідно до якого позивач встановлює відповідачу кредитний ліміт.

АТ «ПУМБ» повністю виконав вимоги Договору, надавши ОСОБА_1 кредит.

Відповідач зобов`язання за договором виконувала не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 09 вересня 2024 року у неї виникла заборгованість перед позивачем в сумі 28740,69 грн., з яких:

16388,00 грн. (заборгованість за тілом кредиту);

12352,69 грн. (заборгованість за відсотками).

Крім того, 22 червня 2020 року між сторонами у справі було укладено договір № 001 у формі заяви, відповідно до якого позивач встановлює відповідачу кредитний ліміт.

АТ «ПУМБ» повністю виконав вимоги Договору, надавши ОСОБА_1 кредит.

Відповідач зобов`язання за договором виконувала не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 09 вересня 2024 року у неї виникла заборгованість перед позивачем в сумі 23042,58 грн., з яких:

11667,73 грн. (заборгованість за тілом кредиту);

3,35 грн. (заборгованість за відсотками);

11371,50 грн. (заборгованість за комісією).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовом надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд розглянути справу без її участі. Просила перерахувати комісію та відстрочити рішення суду в зв`язку зі скрутним фінансовим становищем, на підтвердження якого подала довідку про доходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до умов кредитного договору № 801 від 08.07.2019 р., укладеного в формі анкети-заяви, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 47,88 % річних.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом перевірений розрахунок позовних вимог за договором № 801 від 08.07.2019 р. Цей розрахунок виконаний арифметично вірно та повністю відповідає узгодженим сторонами умовам договору.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення основної заборгованості за заборгованості за нарахованими банком процентами за вказаним договором є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню.

Оцінюючи частину позовних вимог, що пред`явлені Позивачем за договором № 001 від 22.06.2020, суд враховує наступне.

Як вбачається з тексту зазначеного договору, що укладений у формі анкети-заяви, відповідач отримала кредит в розмірі 15 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 0,01 % річних. Також сторонами узгоджено суму комісії, яку має сплачувати ОСОБА_1 598,50 грн. на місяць.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення плати за обслуговування банком кредитної заборгованості передбачено в кредитному договорі. Переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування банком кредитної заборгованості та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, у договорі не зазначено.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 (касаційне провадження № 61?4202сво22) дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічних висновків Верховний Суд доходив і раніше, наприклад в постановах № 363/1834/17 від 13.07.2022, № 496/3134/19 від 13.07.2022 тощо.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача комісії за договором № 001 від 22.06.2020 в сумі 11 371,50 не ґрунтуються на законі та прямо суперечать практиці Верховного Суду.

За таких обставин вказана частина позовних вимог задоволенню не підлягає.

Проценти в розмірі 3,35 грн., нараховані позивачем на підставі договору, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, оскільки їх розрахунок здійснено вірно, а самі проценти передбачені в підписаному сторонами договорі.

Крім того, як вбачається з наданої позивачем виписки з особового рахунку та з розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 сплатила 2992,50 грн в рахунок сплати комісії за договором № 001 від 22.06.2020 (за 5 місяців).

Враховуючи викладені обставини та те, що позивач не мав законних підстав спрямовувати сплачені ОСОБА_1 грошові кошти на погашення комісії, вказані суми грошових коштів підлягають зарахуванню на погашення основного боргу за цим договором. Таким чином, сума заборгованості за тілом кредиту (основного боргу) за договором № 001 від 22.06.2020 становить: 11 667,73 грн. 2 992,50 грн. = 8 675,23 грн.

Саме ця сума основного боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за вказаним договором.

Судові витрати суд розподіляє між сторонами у відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України.

Оцінюючи заяву відповідачки ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду на один рік, суд враховує наступне.

У відповідності до п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України в резолютивній частині рішення суду може бути зазначено про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Частиною першою статті 267 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання.

При цьому, згідно з частиною третьою ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Судом оцінено надану відповідачкою довідку про доходи, яка в поєднанні з вагітністю відповідачки та дією на даний час правового режиму воєнного стану, дає суду підстави вважати, що виконання даного рішення буде істотно ускладнене цими обставинами. Зазначене свідчить про можливість відстрочення виконання судового рішення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ідентифікаційний код юридичної особи в ) заборгованість за договорами № 801 від 08.07.2019 в розмірі 28 740 (двадцять вісім тисяч сімсот сорок) гривень 69 копійок та № 001 від 22.06.2020 в розмірі 8 678 (вісім тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 58 копійок, а всього в розмірі 37 419 (тридцять сім тисяч чотириста дев`ятнадцять) гривень 27 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судовий збір у розмірі 1 750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят гривень 46 копійок.

Відстрочити ОСОБА_1 виконання даного судового рішення на строк один рік до 19 березня 2026 року.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Нікітін