СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/27116/24

пр. № 2/759/1825/25

06 березня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Ганнисика А.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Універсам № 12», треті особи, які не заявляють вимог щодо предмета спору Головне управління Пенсійного фонду України, Головне управління ДПС у м. Києві про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання вчинити дії.

Позовну заяву мотивує тим, що у період з 19 березня 2013 року по 30 червня 2014 року позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТДВ «УНІВЕРСАМ №12» на посаді інженера-енергетика, що підтверджується записами у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

У жовтні 2024 року, при підготовці документів для виходу на пенсію за віком, позивач з`ясував, що ТДВ «УНІВЕРСАМ №12» не сплатило єдині внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на заробітну плату до Пенсійного фонду України за періоди з липня 2013 року по вересень 2013 року та з січня 2014 року по червень 2014 року. Це призвело до порушення його права на належний облік страхового стажу.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу від 30 жовтня 2024 року, позивач отримував заробітну плату від ТДВ «УНІВЕРСАМ №12» у період з 1 кварталу 2013 року по 2 квартал 2014 року. Однак, відповідно до індивідуальної відомості про застраховану особу (форма ОК-5), страхувальник не подав дані про нараховану заробітну плату та не сплатив єдиний соціальний внесок за вказані періоди. Вказана виписка була сформована 30 жовтня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позивач дізнався про порушення своїх прав 30 жовтня 2024 року після отримання форми ОК-5. 31 жовтня 2024 року він звернувся до Головного управління ДПС України в м. Києві із заявою про порушення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з вимогою зобов`язати ТДВ «УНІВЕРСАМ №12» сплатити єдиний страховий внесок за нараховану та виплачену йому заробітну плату за 3 квартал 2013 року, 1 і 2 квартали 2014 року. Факт подання заяви підтверджується відбитком печатки ГУ ДПС у м. Києві із зазначенням дати отримання 31 жовтня 2024 року.

ГУ ДПС у м. Києві повідомило позивача, що при отриманні відповідної інформації та документальних підтверджень, а також у разі встановлення порушень законодавства адміністрацією ТДВ «УНІВЕРСАМ №12» (), контролюючий орган буде вживати заходів щодо їх усунення та залучення відповідача до оподаткування. Крім того, позивачу було роз`яснено, що він може звернутися до суду для захисту своїх прав.

Також 31 жовтня 2024 року позивач у порядку досудового врегулювання спору звернувся до відповідача із заявою про порушення законодавства та вимогою сплатити єдиний страховий внесок за нараховану та виплачену заробітну плату за відповідні періоди протягом одного місяця. Факт направлення заяви підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, описом вкладення до цінного листа та фіскальним чеком про оплату поштового відправлення.

Станом на день подання позовної заяви, відповідач не надав жодної відповіді та не вжив жодних заходів щодо усунення порушень. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, що призводить до порушення прав позивача, зокрема, щодо належного обліку його страхового стажу.

З огляду на викладене, позивач вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою з метою захисту своїх законних прав та інтересів.Просить позов задовольнити.

ІІ. Процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 січня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Таким чином, відповідно до ст.280 ЦПК України, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Судом встановлено, що у період з 19 березня 2013 року по 30 червня 2014 року позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТДВ «УНІВЕРСАМ №12» на посаді інженера-енергетика, що підтверджується записами у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу від 30 жовтня 2024 року, позивач отримував заробітну плату від ТДВ «УНІВЕРСАМ №12» у період з 1 кварталу 2013 року по 2 квартал 2014 року.

Відповідно до індивідуальної відомості про застраховану особу (форма ОК-5), страхувальник не подав дані про нараховану заробітну плату та не сплатив єдиний соціальний внесок за вказані періоди.

ГУ ДПС у м. Києві повідомило позивача, що при отриманні відповідної інформації та документальних підтверджень, а також у разі встановлення порушень законодавства адміністрацією ТДВ «УНІВЕРСАМ №12» (), контролюючий орган буде вживати заходів щодо їх усунення та залучення відповідача до оподаткування.

31 жовтня 2024 року позивач у порядку досудового врегулювання спору звернувся до відповідача із заявою про порушення законодавства та вимогою сплатити єдиний страховий внесок за нараховану та виплачену заробітну плату за відповідні періоди протягом одного місяця. Факт направлення заяви підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, описом вкладення до цінного листа та фіскальним чеком про оплату поштового відправлення.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст.12,13,81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхування за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до абз. 1, 2 ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи; - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 6 ст.20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до частини 2ст.20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Частинами 4, 5 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», визначено, що єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов`язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача. Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За приписами ч.5 ст.8 Закону України «Про облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до пп.162.1.1та пп.164.2.1 Податкового кодексу України (даліПКУ), до загального (місячного) оподатковуваного доходу працівника, як платника податку, включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) йому за умовами трудового договору (контракту). Таким чином, згідно з нормами ПКУ, оподаткуванню підлягають усі виплати, які за трудовим законодавством підпадають під визначення заробітної плати, незалежно від того, яким чином вони виплачені.

Податковий агент, згідно з пп. 14.1.180 ПКУ, зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПКУ, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються їй, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому статтею18та розділом IV ПКУ.

Частиною 4 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застрахована особа має право вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 , наданих Пенсійним фондом України, встановлено, що позивачу були нараховані суми заробітної плати, проте з цієї заробітної плати відповідачем не було сплачено єдиний соціальний внесок (зазначено в правій частині колонки «НІ») .

Суд приходить до висновку, що оскільки позивачу в трудових відносинах з відповідачем була нарахована заробітна плата, але з цієї заробітної плати відповідачем не було сплачено єдиний соціальний внесок на позивача, як застрахованої особи, то це є порушенням прав позивача відповідно до законодавства України на оформлення, призначення та виплату у відповідному розмірі сум пенсій в органах ПФУ, яке вираховується із сум цих страхових внесків, які повинен був відраховувати відповідач, як роботодавець, у Пенсійний фонд України, тобто відповідач, як роботодавець який порушив трудове законодавство в частині своєчасності виплати заробітної плати позивачу, повинен сплатити єдиний соціальний внесок.

Оскільки відповідач не виконав дані вимоги, то суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача перерахувати до відповідних державних установ суми єдиного соціального внеску та сплатити суму єдиного соціального внеску на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Керуючись 10,11,12,13, 81,141, 212, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Універсам № 12», треті особи, які не заявляють вимог щодо предмета спору Головне управління Пенсійного фонду України, Головне управління ДПС у м. Києві про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов`язати Товариство з додатковою відповідальністю « УНІВЕРСАМ №12 » нарахувати та сплатити відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 єдині внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на заробітну плату за період з липня 2013 року по вересень 2013 року та з січня 2014 року по червень 2014 року .

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «УНІВЕРСАМ №12 » на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифіющійний номер НОМЕР_2 судовий збір у сумі 1211, 20 грн

Заочне рішення може бути переглянуто Свтошинським районний судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.О. Петренко