Житомирський апеляційний суд
Справа №275/372/24 Головуючий у 1-й інст. Миколайчук П. В.
Категорія 21 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Антоневської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №275/372/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації на земельну ділянку

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Миколайчук П.В.

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просила скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1114 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за кадастровим номером :01:003:1074, яка належить ОСОБА_2 .

На обґрунтування позову вказувала, що їй на праві власності належить частина житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1073 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Вказувала, що для отримання у власність земельної ділянки, яка розташована під домоволодінням, вона замовила в землевпорядника технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,1073 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за вказаною адресою. Під час виконання землевпорядних робіт по складанню технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) були виявлені помилки у визначені меж суміжної земельної ділянки, а саме розташування в межах її земельної ділянки частини іншої земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:1074 (відсоток перетину 71,968 %), яка належить ОСОБА_2 .

Наявність даного перетину частини належної їй земельної ділянки із земельною ділянкою ОСОБА_2 позбавляє позивача можливості зареєструвати земельну ділянку у Державному земельну кадастрі з присвоєнням кадастрового номера, тобто реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі з кадастровим номером :01:003:1074, порушує її права на проведення державної реєстрації своєї земельної ділянки. Тому, з метою захисту та реалізації права вільного розпорядження позивачем своєю земельного ділянкою виникла необхідність у скасуванні державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1074.

Позивач вказує, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, інформація про реєстрацію речового права на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:1074 відсутня.

ОСОБА_2 не погоджується на виправлення помилки у Державному земельному кадастрі щодо зареєстрованої за нею земельної ділянки кадастровий номер :01:003:1074 шляхом відновлення меж земельної ділянки та внесення до Державного земельного кадастру виправлених відомостей.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що їй на праві власності належить частина житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1073 га, з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Вказує, що для отримання у власність земельної ділянки, яка розташована за вищевказаною адресою, вона замовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,1073 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

При подачі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1073 га за адресою: АДРЕСА_1 , на реєстрацію до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру через електронний кабінет «Е-сервіси» Державного земельного кадастру було виявлено розташування в межах земельної ділянки (перетин земельних ділянок), яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки, а саме перетин з ділянкою :01:003:1074, яка співпадає на 71,968%.

Рішенням від 04.12.2024 року №РВ-024 державного кадастрового реєстратора відділу №4 м. Ізмаїл управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку з розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, а саме: перетин з ділянкою :01:003:1074, площа співпадає на 71,968%.

Державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1074 в базі Державного земельного кадастру проводив кадастровий реєстратор.

Звертає увагу, що наявність перетину частини належної їй земельної ділянки на праві користування із земельною ділянкою ОСОБА_2 з кадастровим номером :01:003:1074, позбавляє її можливості зареєструвати земельну ділянку у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номеру, що порушує її права на належну їй присадибну земельну ділянку та на проведення державної реєстрації цієї земельної ділянки.

Додає, що як вбачається з викопіювання та рішення державного кадастрового реєстратора №РВ-024 від 04.12.2024 року відділу №4 м.Ізмаїл Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки, а саме перетин з ділянкою за кадастровим номером :01:003:1074, виключає можливість сформувати земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, вона позбавлена можливості оформити право власності на вищезазначену земельну ділянку.

Вважає, що суд необґрунтовано зробив висновок про те, що не заявлялися позовні вимоги про скасування речових прав за відповідачем. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, інформація про реєстрацію речового права на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:1074 відсутня, речове право в Державному реєстрі речових прав не зареєстровано, а тому вона і не заявляла позовної вимоги про скасування речового права за відповідачем.

Зазначає, що ОСОБА_2 в ході судового розгляду справи не заперечувала того факту, що її земельна ділянка накладається на земельну ділянку позивача, але вирішувати питання добровільно не буде у зв`язку з відсутністю коштів. Тому вона позбавлена можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач скористалася своїм правом та через свого представника подала відзив, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечила, просила рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2024 року залишити без змін.

На спростування доводів апеляційної скарги вказувала, що у її приватній власності перебуває земельна ділянка площею 0,1114, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер якої :01:003:1074. Право власності на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом серії ЯЕ №754471 від 23 березня 2009 року.

Вказана технічна документація розроблена відповідно до «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі». Крім того, кадастровий план даної земельної ділянки погоджений Брусилівською селищною радою Житомирської області та відділом Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області.

Вказує, що межі даної земельної ділянки погоджені з власниками сусідніх земельних ділянок, в тому числі і з позивачем у справі ОСОБА_1 , що підтверджується Протоколом погодження меж земельної ділянки від 10.12.2007 року, в якому зазначено, що межі земельної ділянки визначені в натурі і спірні питання відсутні.

Що стосується перетину земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , то в разі їх наявності існує позасудовий порядок їх вирішення, який позивачем не був використаний. Надіслана позивачем до апеляційного суду інформація ГУ Держгеокадастру в Житомирській області від 20.01.2025 р. №23/0/30-25 не може бути доказом у справі під час апеляційного розгляду, оскільки вказана інформація отримана стороною позивача вже після ухвалення рішення суду і судом першої інстанції не досліджувалася.

Викладене узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №187/1945/21 (провадження №61-4689св23) в постанові від12.12.2023 року та постановою Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі №449/1165/17 (провадження №61-22096св19).

Вказує, що зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру.

Звертає увагу, що сторони у позасудовому порядку мають можливість скористатися визначеним у пункті 4 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», способом відновлення своїх порушених прав, шляхом усунення технічних помилок, і лише у разі, якщо цей спосіб виявиться недієвим, чи згоди щодо визначення конкретних меж земельних ділянок не буде досягнуто, позивачі, чиї права порушені у результаті невідповідності інформації землевпорядної документації фактичним даним щодо площі, лінійних розмірів та конфігурації земельних ділянок, так і даним, визначеним державними актами, що є порушення вимог земельного законодавства, можуть звернутись до суду за захистом своїх прав.

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області скерувало на адресу суду пояснення, в яких проти доводів апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважають, що підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1074 передбачені чинними нормативно-правовими актами - відсутні.

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами статті 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 19.05.2008 року та витягу про реєстрацію права власності ОСОБА_1 набула у власність житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 (а.с.3,4).

Відповідно до рішення про відмову у поданні внесення відомостей до ДЗК, інженер землевпорядник ОСОБА_5 констатував перетин на 71,968 % земельної ділянки, на яку має право ОСОБА_1 , із зареєстрованою сусідньою ділянкою за кадастровим номером :01:003:1074, яка належить ОСОБА_2 (а.с.8).

Згідно викопіювання з кадастрової карти, здійсненого землевпорядником ОСОБА_5 , вбачається перетин земельної ділянки, на яку має право ОСОБА_1 , із зареєстрованою сусідньою ділянкою за кадастровим номером :01:003:1074, яка належить ОСОБА_2 (а.с.9).

Як вбачається з витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-024 від 01.03.2024 року, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1114 га з кадастровим номером :01:003:1074 розташована в АДРЕСА_1 та на праві власності належить ОСОБА_2 згідно рішення Брусилівської селищної ради від 12.09.2008; ділянка має координати, в її межах наявні будівлі, сусідня ділянка належить ОСОБА_1 (а.с.12-17).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 754471 від 23.03.2009 року ОСОБА_2 належить земельна ділянка кадастровий номер :01:003:1074, площею 03,1114, яка розташована по АДРЕСА_1 (а.с.100).

З копій протоколів від 10.12.2007 року вбачається, що межі земельної ділянки, належної ОСОБА_2 були погоджені, зокрема і з ОСОБА_1 (а.с.101).

Відповідно до висновку Відділу Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 , загальною площею 0,5324 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , розроблена відповідно до чинного законодавства, обмежень прав третіх осіб та сервітутів на використання земельної ділянки немає (а.с.103).

Згідно рішення № РВ-024 про відмову у внесенні відомостей до ДЗК від 04.12.2024 року, державним реєстратором відділу № 4 УЗРДП у СЗВ ГУ ДГК в Одеській області, відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК за заявою ОСОБА_1 у зв`язку з потребою у виправленні перетину ділянок з ділянкою :01:003:1074, площа співпадіння 71,968 % (а.с.112).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_6 не довела належним чином ту обставину, яким чином реєстрація прав власності ОСОБА_2 порушує її права на земельну ділянку, а також те, що лише у вказаний в позовних вимогах спосіб можуть бути належним чином захищені її права.

Колегія суддів погоджується із таким висновок суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Частинами першою, другою статті 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною третьою статті 152 ЗК України визначено способи захисту прав на землю. Проте, визначений перелік не є вичерпним.

Згідно з статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Аналіз вказаних норм вказує на можливість захисту права осіб на землю у будь-який спосіб, якщо такий спосіб є ефективним та не суперечить вимогам Закону.

Згідно із пунктом 4 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» (далі - Закон) державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 цього Закону, державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

За змістом статті 37 Закону України «Про державний земельний кадастр» у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб. Повідомлення про виявлення помилки може бути надіслано також в електронному вигляді з Державного аграрного реєстру через Єдиний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

У разі виявлення технічної помилки, допущеної в записах Державного земельного кадастру органом, що здійснює його ведення, зазначений орган у п`ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересовану особу.

Виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах. Виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації. Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.

Відповідно до пункту 138 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, помилками у Державному земельному кадастрі є, зокрема, 1) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру; 2) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру (в тому числі технічна помилка у документах, на підставі яких внесені відомості до Державного земельного кадастру); 3) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель щодо визначення характеристик об`єктів Державного земельного кадастру в натурі (на місцевості) із порушенням (зміною) їх значень внутрішніх кутів та мір ліній між поворотними точками меж земельних ділянок та/або площі (в тому числі виявлена під час або після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про земельні ділянки та інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 01 січня 2013 року до Державного фонду документації із землеустрою); 4) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії; 5) технічна помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель; 6) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру під час державної реєстрації земельної ділянки; 7) помилка у застосуванні систем координат земельних ділянок (в тому числі помилка, що виникає під час перерахунку із однієї системи координат в іншу), які були сформовані до 01 січня 2013 року та відомості про які були перенесені до Державного земельного кадастру, та помилка у відомостях щодо місця розташування земельних ділянок (зміщення, розворот, віддзеркалювання) з урахуванням суміжних землеволодінь та землекористувань.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 набула у власність житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 (а.с.3,4).

Для отримання у власність земельної ділянки, яка розташована під домоволодінням, вона замовила в землевпорядника технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,1073 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за вище вказаною адресою. Під час виконання землевпорядних робіт по складанню технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) були виявлені помилки у визначені меж суміжної земельної ділянки, а саме розташування в межах її земельної ділянки частини іншої земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:1074 (відсоток перетину 71,968 %), яка належить ОСОБА_2 .

Колегія апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги, що саме наявність перетину частини належної їй земельної ділянки на праві користування із земельною ділянкою ОСОБА_2 з кадастровим номером :01:003:1074, позбавляє її можливості зареєструвати земельну ділянку у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номеру, що порушує її права на належну їй присадибну земельну ділянку та на проведення державної реєстрації цієї земельної ділянки.

Виправлення помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру регламентовано ст. 37 Закону України « Про Державний земельний кадастр».

Частинами першою-третьою статті 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина четверта, п`ята статті 158 ЗК України).

В постанові Верховного Суду від 19.01.2022 року, справа № 449/1165/17 (провадження № 61-22096св19), за аналогічними обставинами, роз`яснено, що в такому випадку сторони у позасудовому порядку мають можливість скористатися визначеним у пункті 4 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» способом відновлення своїх порушених прав, шляхом усунення технічних помилок, і лише у разі, якщо цей спосіб виявиться недієвим, чи згоди щодо визначення конкретних меж земельних ділянок не буде досягнуто, позивач, чиї права порушені, може звернутись до суду за захистом порушених прав.

Подібні висновки викладені Верховним Судом і у постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 583/669/15-ц (провадження № 61-756св20).

Отже, звернення позивача до суду з даним позовом є передчасним, з урахуванням того, що нею не доведено факту дотримання визначеного у пункті 4 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» способу відновлення своїх порушених прав шляхом усунення технічних помилок.

Посилання скаржника на те, що відповідач ОСОБА_2 не бажає добровільно вирішити питання щодо усунення помилки шляхом звернення до органів Держгеокадастру, спростовується матеріалами справи та поясненнями самої відповідачки.

Решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак не потребують додаткового аналізу.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 березня 2025 року.

Головуючий Судді