Справа № 227/3020/24
(2/199/1379/25)
Рішення

Іменем України

17 березня 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська, в складі:

головуючого судді - Кошлі А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання Кахикало А.С.

позивача (ВКЗ) ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у праві власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) 02.10.2024 року звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з цивільним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: визначити, що частка ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га., кадастровий номер: :00:009:0052, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, становить .

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 070439, виданого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є співвласником земельною ділянки площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. З метою внесення інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу відмовлено з тих підстав, що земельна ділянка передана у спільну приватну власність без визначення часток. Водночас згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 12.07.2024 року, право власності на частку земельної ділянки кадастровий номер: :00:009:0052, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 . Враховуючи вищевикладене, просить суд визначити, що її частка становить .

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, зазначила, що відповідач по справі це її мама, яка на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з метою реєстрації права власності на земельну ділянку зверталися до реєстраторів, визначили між собою, що кожному належать по частки. Частку ОСОБА_2 зареєстрували а позивачу відмовити, тому просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд справи без участі, заперечень проти позову не має.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 070439 виданому ОСОБА_2 , на підставі рішення Добропільської міської ради від 16.11.2011 № 6/6-14 надано земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, список співвласників: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . ОСОБА_3 одружилась в 2021 році та змінила прізвище на ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 12.07.2024 року встановлено, що 09.07.2024 року здійснено державну реєстрацію права власності на частки земельної ділянки кадастровий номер: :00:009:0052, власник ОСОБА_2 .

22.08.2024 року державним реєстратором прав на нерухоме майно, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій. Рішенням обґрунтоване тим, що згідно поданих документів встановлено, що земельна ділянка передана у приватну власність без визначення часток, водночас в Державному реєстрі прав зареєстровано за співвласником право власності на частину без перенесення інформації про інших співвласників, що суперечить вимогам ст.. 29 Закону. Оскільки під час проведення державної реєстрації права спільної власності на земельну ділянку щодо одного із співвласників у разі наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про право спільної власності на земельну ділянку із зазначенням усіх співвласників, перенесених з Державного реєстру земель, державний реєстратор одночасно з державною реєстрацією права спільної власності щодо одного із співвласників також переносить відомості про інших співвласників на таку земельну ділянку відповідно до відкритого розділу Державного реєстру прав.

Згідно ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК України).

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 357ЦК України частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

За змістом ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно ч.4, 5 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно з ч. 1 ст.87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема, за рішенням суду.

Так матеріалами справи підтверджено, що право власності на частку вже зареєстроване за ОСОБА_2 , між сторонами відсутній спір щодо розміру часток, виходячи з встановленої законодавством позиції щодо рівності часток, суд вважає, що розмір частки позивача також становить .

Враховуючи встановлені судом обставини та норми законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, враховуючи позицію сторони відповідача яка заперечень проти позову не надала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га., кадастровий номер: :00:009:0052, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, становить .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 24.03.2025 року.

Суддя А.О. Кошля

24.03.2025