Єдиний унікальний номер 725/8082/24
Номер провадження 4-с/725/10/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович, товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича, -

встановила:

У серпні 2024 року заявник звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О., в обґрунтування якої вказував, що ознайомившись 5 серпня 2024 року із матеріалами виконавчого провадження ВП № 74902936 було виявлено, що приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі поданої представником стягувача ОСОБА_2 заяви про відкриття провадження, до якої окрім оригіналу виконавчого листа № 725/1392/14-ц не було додано документів, які підтверджують його повноваження як представника стягувача на подання відповідних заяв й відповідно повноважень діяти від іменні ТОВ «Кредитні ініціативи» він права не мав, а тому приватним виконавцем при вирішенні питання про наявність підстав для відкриття виконавчого провадження даний факт не перевірено, а відтак безпідставно та незаконно 1 травня 2024 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а також постанову про опис та арешт майна боржника.

При цьому вказував, що згідно бази даних про інформацію про юридичну особу ТОВ «Кредитні ініціативи» відсутні дані щодо такого працівника товариства як ОСОБА_2 , й відповідно до Статуту товариства такі заяви можуть бути подані та підписані виключно керівником ТОВ «Кредитні ініціативи» Конько А.О.

Також зазначав, що приватним виконавцем у порушення вимог закону не було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, а направлено лише постанову про опис та арешт майна боржника, отримавши яку заявнику стало відомо про існування відкритого виконавчого провадження, що також є підставою для її скасування.

Крім того, виносячи постанову про арешт земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0265 , розташованої в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області, площею 0,4121 га , цільове призначення - для ведення селянського особистого господарства, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 , приватний виконавець також діяв у порушення вимог закону та накладаючи відповідний арешт з подальшим відчуженням земельної ділянки не вжив визначених законом заходів щодо отримання доказів належності даної земельної ділянки на праві власності саме боржнику, що також є підставою для скасування відповідної постанови.

Посилаючись на вказане, заявник просив визнати дії приватного виконавця неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 1 травня 2024 року, а також постанову про опис та арешт майна боржника від 2 травня 2024 року.

Не погоджуючись із поданою скаргою, приватний виконавець подав відзив на скаргу, в якій просив в задоволенні скарги відмовити через її безпідставність. Зокрема вказував, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О. перебуває виконавче провадження АСВП №74902936 з примусового виконання виконавчого листа № 725/1392/14-4, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 14 вересня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором в сумі 1 033 682, 49 грн. та судовий збір в сумі 3 464,72 грн.

1 травня 2024 року представником ОСОБА_2 подано заяву про відкриття виконавчого провадження з оригіналом виконавчого листа № 725/1392/14-ц виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 14 вересня 2017 року, а також ОСОБА_2 подано копію довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. за реєстраційним номером 2109 від 1 листопада 2023 року, яка наявна у матеріалах виконавчого провадження, а тому доводи скаржника про відсутність у матеріалах виконавчого провадження довіреності представника стягувача на подання відповідної заяви та відсутність повноважень не відповідають дійсності.

Також є безпідставними й доводи скаржника в частині не направлення приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження та направлення виключно постанови про опис та арешт майна боржника, оскільки постанова про опис та арешт майна була направлена 13 травня 2024 року та конверт повернувся виконавцю із зазначенням причин невручення як « за закінченням терміну зберігання», а постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена з дотриманням вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» рекомендованим листом на адресу зазначену у виконавчому лист й відповідно боржник вважається належним чином повідомленим.

Безпідставними є й доводи скаржника в частині відсутності доказів належності ОСОБА_1 на правівласності земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0265, розташованої в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області, площею 0,4121 га, цільове призначення - для ведення селянського особистого господарства, оскільки згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 16 квітня 2024 року за вих. № 8-24-0.21-1285/2-24 дана земельна ділянка належить ОСОБА_1 на праві власності, а тому після відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна боржника, яка була направлена на адресу ОСОБА_1 , однак повернулася із відміткою працівника пошти «за закінченням терміну зберігання». В подальшому, з метою вжиття заходів щодо примусового виконання рішення суду приватним виконавцем з дотриманням вимог закону призначено суб`єкта оціночної діяльності для визнання визначення вартості земельної ділянки та проведено електронні торги, за результатами яких земельна ділянка була продана на підставі договору купівлі-продажу від 9 липня 2024 року, про що також було належним чином повідомлено боржника. Таким чином вважає, що приватний виконавець діяв з дотриманням вимог закону України «Про виконавче провадження» та підстави для задоволення скарги відсутні.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 доводи скарги підтримала в повному обсязі та просила про її задоволення.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, просили провести розгляд скарги у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, а також заслухавши пояснення представника скаржника, суд приходить до наступного.

Так, п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя, а у ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові від 18.10.2018 року у справі 442/2670/17 судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання незалежно від факту звернення виконавчого документа до примусового виконання. Не виконання судового рішення у добровільному порядку змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, звернутися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення, що створює для іншої сторони несприятливі наслідки, у тому числі у вигляді обов`язку сплати виконавчого збору.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», (далі Закону), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»

Відповідно до статті 18 Закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Отже, з метою дотримання вимог статті 18 Закону виконавець наділений відповідними повноваження для здійснення повного обсягу виконавчих дій, так як рішення суду є обов`язковим до виконання. Невиконання рішення суду тягне за собою відповідальність, встановлену законодавством.

При цьому, згідно ч. 1 ст.26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Зокрема, згідно ч. 5 статті 26 Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Так, в ході розгляду справи встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О. перебуває виконавче провадження АСВП №74902936 з примусового виконання виконавчого листа № 725/1392/14-4, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 14 вересня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором в сумі 1 033 682, 49 грн, та судовий збір в сумі 3 464,72 грн.

1 травня 2024 року представник ТОВ «Кредитні ініціативи» Філіпповим І.В. подав приватному виконавцю заяву про відкриття виконавчого провадження з оригіналом виконавчого листа № 725/1392/14-ц, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 14 вересня 2017 року.

Крім того, з матеріалів виконавчого провадження убачається, що ОСОБА_2 разом із заявою та оригіналом виконавчого листа надав копію постанови Герціїського відділу державної виконавчої служби від 26 квітня 2024 року про повернення виконавчого документа та на підтвердження повноважень представника копію довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. за реєстраційним номером 2109 від 1 листопада 2023 року, яка наявна у матеріалах виконавчого провадження ( а.с. 65-74).

В подальшому, 1 травня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 725/1392/14-ц виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 14 вересня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором в сумі 1 033682 грн. 49 коп. та судового збору в сумі 3 464,72( а.с 62-63).

Звертаючись до суду із відповідною скаргою, заявник вказував як на одну із підстав для визнання дій приватного виконавця неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження те, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 1 травня 2024 року йому виконавцем не направлялась та не була ним отримана, що в свою чергу порушує вимоги ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, положеннями ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються виключно в електронній формі. За письмовим зверненням таких осіб документи виконавчого провадження їм додатково надсилаються за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Отже, за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження повинна бути надіслана рекомендованим поштовим відправленням, а боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 756/9582/14-ц зроблено правовий висновок про те, що боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду. Порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте ненаправлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця. Сам по собі супровідний лист до постанови про відкриття виконавчого провадження із зазначенням адреси боржника не є належним доказом на підтвердження факту надсилання такої постанови боржнику та дотримання державним виконавцем вимог частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження». Неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження свідчить про обмеження його права на добровільне виконання рішення суду.

Державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду (постанови Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 554/13475/15-ц та від 24 лютого 2021 року у справі № 756/9582/14-ц).

Зокрема, з матеріалів справи та витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження убачається, що оскаржувану постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 1 травня 2024 року було направлено 13 травня 2024 року на адресу відомого та зазначеного у виконавчому документів місця проживання скаржника, але останнім не отримано та повернуто на адресу відправника з відмітною «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, особисто скаржником ОСОБА_1 оскаржувану постанову не було отримано, а про її існування стало відомо лише 5 серпня 2024 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

При цьому, суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів, щодо належного повідомлення боржника ОСОБА_1 про хід виконавчих проваджень, в тому числі отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищевказане, нездійснення приватним виконавцем юридично значущих і обов`язкових дій на користь боржника, які на підставі закону віднесені до його компетенції, були об`єктивно необхідними та реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені, є проявом пасивної поведінки, тобто бездіяльності.

За таких обставин суд вважає обґрунтованими доводи скаржника про те, що державним виконавцем не були використані повною мірою повноваження, надані йому Законом України «Про виконавче провадження», що призвело до протиправної бездіяльності та по суті унеможливило належне інформування боржника про стан та перебіг виконавчого провадження.

Отже, вимога скаржника про визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця щодо неповідомлення у встановленому законом порядку боржника ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження про стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору підлягає до задоволення.

Також в обґрунтування скарги заявник вказував, що приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі поданої представником стягувача ОСОБА_2 заяви про відкриття провадження, до якої окрім оригіналу виконавчого листа № 725/1392/14-ц не було додано документів, які підтверджують його повноваження як представника стягувача на подання відповідних заяв й відповідно повноважень діяти від іменні ТОВ «Кредитні ініціативи» він права не мав, а тому приватним виконавцем при вирішенні питання про наявність підстав для відкриття виконавчого провадження даний факт не перевірено, а відтак безпідставно та незаконно 1 травня 2024 року винесено відповідну постанову, яка підлягає скасуванню.

Так, ст. 16 Закону визначено, що сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.

Відповідно до ч. 3. ст. 16 Закону, представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи.

Частиною 4 ст. 16 Закону визначено, що представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: довіреністю; ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

З матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження убачається, що від імені ТОВ «Кредитні ініціативи» із відповідною заявою звернувся ОСОБА_2 , який разом із заявою про відкриття виконавчого провадження надав оригінал виконавчого листа, копію постанови Герціїського відділу державної виконавчої служби від 26 квітня 2024 року про повернення виконавчого документа та на підтвердження своїх повноважень надав копію довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. за реєстраційним номером 2109 від 1 листопада 2023 року ( а.с. 65-74), а тому доводи скаржника в частині відсутності у Філіппова І.В. повноважень на подання відповідних заяв є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

При цьому, представник заявника вказувала, що 5 серпня 2024 року, коли вона знайомилася з матеріалами виконавчого провадження, копії довіреності в ній не було, однак доказів на підтвердження вказано суду не надала, а тому такі доводи суд до уваги не приймає.

До того ж надана копія довіреності посвідчена нотаріально й відповідно наявна у матеріалах виконавчого провадження копія відповідає копії, наданій на запит суду приватним нотаріусом, а тому підстави ставити під сумнів дану довіреність відсутні, як відсутні й підстави ставити під сумнів наявність у представника товариства права на звернення до виконавця із відповідною заявою.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 4 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю тощо.

Разом з тим, в ході розгляду справи судом підстав для повернення виконавчого документу стягувачу приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення не встановлено та заявником не наведено, а тому оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження винесена правомірно й відповідно підстав для її скасування суд не убачає.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про те, що приватний виконавець, приймаючи рішення щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 75495921, діяв правомірно й відповідно недотримання приватним виконавцем процедури щодо направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження само по собі не можу бути підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому в задоволенні скарги в частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження слід відмовити.

Щодо вимог скаржника про визнання протиправними дій приватного виконавця щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0265, розташованої в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області, площею 0,4121 га, цільове призначення - для ведення селянського особистого господарства, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 10 Закону заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У пункті п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною 5 ст. 18 Закону визначено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Так, з матеріалів справи убачається, що приватним виконавцем 2 травня 2024 року винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме: земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0265, розташованої в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області, площею 0,4121 га , цільове призначення - для ведення селянського особистого господарства.

Разом з тим, як убачається з матеріалів виконавчого провадження, постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена приватним виконавцем 1 травня 2024 року згідно поданого представником ТОВ «Кредитні ініціативи» оригіналу виконавчого листа та зави про відкриття виконавчого провадження, які були подані саме 1 травня 2024 року, однак інформація щодо наявності на праві власності боржника земельної ділянки згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 16 квітня 2024 року за вих. № 8-24-0.21-1285/2-24отримана на запит виконавця від 10 квітня 2024 року (а.с. 58-59), тобто більше ніж за два тижні до відкриття виконавчого провадження та подання заяви про відкриття виконавчого провадження, що свідчить про неправомірність дій приватного виконавця.

При цьому доказів на підтвердження правомірності своїх дій та відповідності їх вимогам Закону України «Про виконавче провадження» при здійсненні відповідного запиту до відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем суду не надано.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 56 Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно ч. 3 ст. 56 Закону, арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ч. 4 ст. 56 Закону).

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Разом з тим, відповідно до відповіді Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 16 квітня 2024 року за вих. № 8-24-0.21-1285/2-24 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0265, розташованої в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області, площею 0,9119 га, цільове призначення - для будівництва гаражів зареєстровано за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по 1/3 частці за кожним ( а.с. 58), що свідчить про відсутність належних доказів щодо на підтвердження належності боржнику ОСОБА_1 індивідуально визначеного майна, а саме земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0265, розташованої в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області, площею 0,4121 га з цільовим призначенням саме - для ведення селянського особистого господарства.

При цьому, згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дані щодо належності ОСОБА_1 на праві власності саме земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0265, розташованої в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області, площею 0,4121 га з цільовим призначенням - для ведення селянського особистого господарства, відсутні (а.с. 81).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови про опис та арешт майна приватним виконавцем не було вжито усіх передбачених Законом заходів щодо встановлення належності на праві власності ОСОБА_1 певного індивідуально визначеного нерухомого майна - земельної ділянки й відповідно постанова про опис та арешт майна у порушення п. 1 абзацу 3 ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» не містить повні відомості про земельну, яка б належала боржнику на праві власності, що не дає можливості встановити її об`єктивний стан та індивідуальну визначеність, у тому числі належність боржнику на прав власності.

При цьому, положеннями ст. 59 Закону визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог заявника в частині визнання протиправними дій державного виконавця при винесенні постанови про опис та накладення арешту на земельну ділянку й відповідно наявні підстави для скасування вищевказаної оскаржуваної постанови.

Так, відповідно до ст. ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно положень ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд враховуючи вищевказані положення закону приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 1,5, 10, 18, 28, 56, 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 77-81,89, 447 - 453 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича,- задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровичав частині неповідомлення у встановленому законом порядку боржника ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження АСВП №74902936 з примусового виконання виконавчого листа № 725/1392/14-4, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 14 вересня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором в сумі 1 033 682, 49 грн. та судовий збір в сумі 3 464,72 грн.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича з винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 2 травня 2024 року в рамках виконавчого провадження АСВП №74902936 з примусового виконання виконавчого листа № 725/1392/14-4, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 14 вересня 2017 року.

Визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області про опис та арешт майна боржника від 2 травня 2024 року в рамках виконавчого провадження АСВП №74902936 з примусового виконання виконавчого листа № 725/1392/14-4, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 14 вересня 2017 року.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н.В. Піхало