ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1411/24 Номер провадження 22-ц/814/1182/25Головуючий у 1-й інстанції Просіна Я. В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ринденка Олександра Анатолійовича, представника ОСОБА_1 , на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 листопада 2024 року (час ухвалення судового рішення з 12:13:52 (22.11.2024) до 09:03:53 (25.11.2024); дата виготовлення повного тексту судового рішення 04 грудня 2024 року) у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старо-Троїцька 1» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на утримання спільної власності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

установив:

У квітні 2024 року ОСББ «Старо-Троїцька 1» звернулося до суду з позовом, просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь 2 961,83 грн з яких: 2 098,07 грн - понесені витрати за утримання будинку та прибудинкової території в період часу з 01 листопада 2018 року до 31 серпня 2021 року; 721,15 грн інфляційні втрати, 142,61 грн - три проценти річних .

Заявлені вимоги обгрунтовані тим, що 07.08.2018 для забезпечення належного утримання будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території співвласниками цього буднику створено ОСББ «Старо-Троїцька 1» та затверджено Статут. З цих же підстав 07.10.2018 рішенням більшості голосів співвласників будинку було затверджено розмір щомісячного внеску співвласника для відшкодування витрат на утримання спільного майна багатоквартирного будинку.

В період часу з 01 листопада 2018 року до 31 серпня 2021 року за рахунок внесків і платежів співвласників оплачувались роботи та послуги з утримання будинку та прибудинкової території, окрім того, за рахунок внесків і платежів співвласників оплачувались матеріали для ремонту та поліпшення будинку і прибудинкової території.

Відповідачка як власниця нежитлового приміщення, майже два роки споживала роботи (послуги) з утримання спільного майна безкоштовно, за рахунок коштів ОСББ. Такі обставини порушують права ОСББ та суперечать нормам законодавства.

Відповідачка зобов`язана сплачувати за утримання спільного майна багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , проте свого обов`язку не виконала.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 листопада 2024 року позовну заяву ОСББ «Старо-Троїцька 1» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Старо-Троїцька 1» 2 961 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят одну) грн 83 коп з яких: 2 098 (дві тисячі дев`яносто вісім) 07 коп - понесені витрати за утримання будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території в період часу з 01 листопада 2018 року по 31 серпня 2021 року, 721 (сімсот двадцять одна) грн 15 коп - інфляційні збитки, 142 (сто сорок дві) грн 61 коп. - три проценти річних.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Старо-Троїцька 1» понесені позивачем судові витрати в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Старо-Троїцька 1» 8 000 гривень витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд при вирішенні спору не взяв до уваги доводи відповідача про те, що подвір?я будинку і вся прибудинкова територія не належить до спільної власності, оскільки згідно загальнодоступної інформації земельна ділянка, на якій розташований будинок, є власністю територіальної громади м.Лубни, тому роботи, частину вартості яких вимагає стягнути позивач, є роботами з благоустрою, при цьому позивач не надав доказів, що він здійснив ці роботи у встановлений законом спосіб та про те, що він (позивач) має права на цю земельну ділянку (прибудинкову територію).

Суд не звернув уваги, що відповідачка не є співвласником або учасником ОСББ, адже участі у його створенні не приймала.

Суд проігнорував, що ОСББ за весь час існування не направляв відповідачці жодних претензій або ж вимог про сплату певних коштів, тобто не вживав заходів досудового врегулювання спору.

Позивач не надав суду належних і допустимих доказів утримання будинку і прибудинкової території.

Заперечуючи проти позову позивачка наполягала на тому, що належне їй приміщення має окремий вхід на проїзну частину, а не у двір, приміщення не має комунікацій, через які надаються комунальні послуги (тепло-, водо-, газопостачання).

Суд безпідставно стягнув судові витрати на користь позивача, які вже були стягнуті в результаті розгляду інших справ.

Суд проігнорував відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження необхідності здійснених позивачем робіт.

Розмір коштів, стягнутих на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, не є обгрунтованим, так як вже раніше зазначалося, що позивач не пред?являв будь-яких досудових вимог до відповідачки, не направляв їй рахунки щодо сплати коштів.

Розмір визначених і стягнутих судом витрат на правничу допомогу не є співмірним, оскільки у п?ять разів перевищує ціну позову. Судом також не взято до уваги матеріальний стан відповідачки наявність у неї неповнолітньої дитини, відсутність доходів.

У відзиві адвокат Петько А.В., представник ОСББ «Старо-Троїцька 1», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Наголошується, що доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСББ прав на прибудинкову земельну ділянку суперечать загальнодоступним відомостям кадастр-сервісу, де мається інформація про те, що ця земельна має цільове призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного будинку. Оскільки відповідно до закону і статуту на ОСББ покладено завдання з утримання і обслуговування, у тому числі і прибудинкової території, то і були виконані роботи з реконструкції майданчика та асфальтування території, про що суду надані належні, допустимі і достатні докази.

Стверджується, що так як відповідачка є власницею нежитлового приміщення у цьому будинку, то відповідно до закону вона має приймати участь у витратах на його утримання, а предметом спору у цій справі є саме вимога про стягнення витрат на утримання спільного майна. Тому посилання відповідачки на те, що вона є членом ОСББ є безпідставними, а рішення судів у справах, на які вона посилається, не мають відношення до предмету спору у цій справі.

Звертається увага, що у суді першої інстанції відповідачка не ставила під сумнів і не спростувала правильність розрахунків позивача щодо вартості проведених робіт з утримання спільного майна.

Укладення відповідачкою окремого договору на утримання будинку і прибудинкової території із ТОВ «Лубнижитлобуд» не позбавляє її обов?язку приймати участь у витратах на утримання спільного майна, про що обгрунтовано висновував суд першої інстанції.

Висновки суду першої інстанції у частині визначення розміру витрат на правничу допомогу узгоджуються із наявними у справі доказами і сталою судовою практикою з цього питання.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власницею нежитлового приміщення загальною площею 23,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.38-55).

Відповідно до копії розрахунку частини загальних витрат ОСББ «Старо Троїцьке-1» з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 листопада 2018 року до 31 серпня 2021 року, витрати за період з листопада 2018 по квітень 2020 року складають 1 114 654,40 грн. Загальна площа житлових та нежитлових приміщень, що перебуває у власності співвласників будинку АДРЕСА_1 становить 12 387,7 кв.м. Площа приміщення №8, власницею якого є ОСОБА_1 , становить 23,3 кв.м.

Сума понесених співвласниками витрат за період з 01.11.2018 року по 31 серпня 2021 року в перерахунку на один квадратний метр 1 114 654,40 грн /12 387,7 кв.м.= 90,04 грн за 1 кв.м. Частина понесених витрат, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 складає: 90,04 грн Х 23,3 кв.м = 2 098,07 грн (т.1 а.с.10).

Відповідно до заключних виписок за періоди з 01.02.2021 до 31.08.2021, з 01.01.2019 до 31.12.2019, з 01.01.2021 до 28.02.2021 наданих АТ КБ «Приватбанк» вбачається здійснення фінансової діяльності ОСББ «Старо-Троїцька 1» (т.1 а.с.11-20, 22-37, 56-57).

Відповідно до копії Акту звірки взаємних розрахунків між ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» і ОСББ «Старо-Троїцька 1» встановлено заборгованість на користь ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» в сумі 1 86 169,38 грн (т.1 а.с.21).

Згідно з копією довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2019 року та Акту приймання виконаних робіт за квітень 2019 року, ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» витратив 12, 02112 грн на поточний ремонт житлового будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.62-63).

Відповідно до копії зведеної оборотної відомості витрат по обслуговуванню будинку по АДРЕСА_1 з 01.11.2018 до 01.04.2020 загальна сума складає 412 419,13 грн (т.1 а.с.64).

Протоколами установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 підтверджено створення ОСББ, затвердження його назви, статуту об`єднання, обрання правління об`єднання, обрання ревізійної комісії та представника Установчих зборів (т.1 а.с.72-79).

Копіями видаткових накладних, рахунками-фактури, рахунками на оплату та актами надання послуг наявними в матеріалах справи підтверджується факт виконання робіт та надання послуг одержувачу ОСББ Старо Троїцька 1 (т.1 а.с.80-85, 90-94, 101-105, 109-112, 114-117).

11.05.2012 між ОСОБА_1 і ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» укладений договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: буд. АДРЕСА_1 .

У справу надані квитанції за 16.01.2018, 11.12.2019, 27.02.2020, 01.06.2020, 16.02.2021 по сплаті за послуги та товарний чек на суму 727,50 гривень на виконання відповідачкою вказаного договору. (т.1 а.с.149, 150)

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Положеннями ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлені правила, відповідно до яких кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Як вбачається з розрахунку частини загальних витрат ОСББ «Старо Троїцьке -1» з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 листопада 2018 року по 31 серпня 2021 року, підлягають стягненню з відповідача понесені витрати з утримання будинку з урахуванням площі нежитлового приміщення відповідача, отже поданого розрахунку не спростовано, відомості щодо погашення відповідачем витрат відсутні, власного розрахунку відповідачем не надано, сама по собі незгода з таким розрахунком не є доказом його неправильності, тому розмір понесених витрат в розмірі 2 098 (дві тисячі дев`яносто вісім) 07 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, суд зауважує, що в ході розгляду даної цивільної справи представником відповідача не ставилася під сумнів вірність проведеного представником позивача розрахунку за спірний період, оскільки відповідач покликалася на відсутність у відповідача обов`язку сплачувати відповідні понесені витрати.

Посилання представника відповідача на відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем відповідних витрат є безпідставним, оскільки представником позивача надано суду відповідні докази (виписки по рахункам, рахунки, акти, видаткові накладні про понесені витрати та виконані роботи), які містяться в матеріалах справи, і їх належність не спростовано відповідачем.

Те, що відповідач, ще 11.05.2012 уклав з ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території будинку за адресою АДРЕСА_1 , який на думку відповідача є дійсний і у даний час та нею з 2018 до 2021 року було сплачено за послуги ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» суму в розмірі 4045 грн, не спростовує обов`язок відповідача брати участь у понесених витратах. Крім того, суд звертає увагу, що з наданих відповідачем квитанціях не вбачається надання послуги саме за місцем квартири відповідача та за які саме послуги фактично була сплата й таких доказів суду не надано.

Крім того, суду не було надано доказів на підтвердження того, що нежитлове приміщення було виділено в натурі відповідно до вимог чинного законодавства України із присвоєнням йому окремої поштової адреси, що би унеможливлювало його віднесення до складу житлового будинку АДРЕСА_1 , як єдиного цілісного об`єкту.

Відповідач є власницею нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, тому є співвласницею всього спільного майна багатоквартирного будинку.

Доводи представника відповідача, про те що відповідач будь якими послугами не користувалася, про які зазначає позивач, суд до уваги не може взяти, оскільки співвласники багатоквартивного будинку сплачують внески (платежі) не за користування майном, зокрема ліфтами, а беруть участь у покритті витрат на його утримання, а згідно з частиною другою статті 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Щодо пропуску позивачем строків позовної давності, про що заявляє представник відповідача, суд зазначив таке.

Згідно ст.257 ЦК України встановлено, що загальна позовна вимога встановлюється тривалістю у три роки, в п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 02.04.2020 закріплено, що «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Термін дії карантину на всій території України відмінено 30.06.2023, виходячи із відповідної постанови КМУ від 27.06.2023 № 651. 17.03.2022 у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. П.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в чинній редакції закріплено, що перебіг позовної давності зупинено на строк дії воєнного стану.

Тобто, з 02.04.2020 строки позовної давності було продовжено, на даний час вони зупинені, і суд не вбачає правових підстав для застосування до вимог позивача строків позовної давності та вважає необхідним відмовити відповідачу у задоволенні відповідної заяви.

Зазначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу у 21 600 грн належним чином не обґрунтований, отже суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача та стягнення на його користь з відповідачки 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням критерію розумної необхідності цих витрат.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими мотивами.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання апеляційного суду оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням зазначених вимог закону.

Предметом спору цій справі є вимога про стягнення із відповідачки як власниці нерухомого майна у складі багатоквартирного будинку витрат на утримання будинку.

Особа, яка є власником приміщення у будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об`єднанні, а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку заявлена сума боргу підлягає стягненню.

Відсутність відповідного договору між споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території та їх виконавцем не є підставою для не стягнення з відповідача заборгованості з їх оплати.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 210/1958/15-ц.

Право ОСББ на стягнення коштів на утримання будинку, передбачене ч.6 ст.13 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», стосується лише співвласників будинку.

Твердження відповідачки про те, що вона є власницею ізольованого нежитлового приміщення в багатоквартирному будинку слід розцінювати з урахуванням приписів статті 382 ЦК України, згідно якої усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з визначенням термінів, що наведено у частині першій статті 1 ЗУ "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку":

багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна (пункт 1);

співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку (пункт 5);

спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (пункт 6);

допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення, пункт 2).

З урахуванням наведених норм, оскільки відповідачка є власницею нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, то вона є співвласником всього спільного майна багатоквартирного будинку і має приймати участь у витратах на утримання спільного майна.

Те, що нежитлове приміщення не належить до категорії допоміжних приміщень (не призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців), є ізольованим, має окремий вихід на проїзну частину (не у двір), а інші мешканці багатоквартирного будинку не є його співвласниками, не виключає наявність у відповідачки статусу співвласника багатоквартирного будинку, що породжує виникнення відповідних прав та обов`язків стосовно утримання спільного майна.

За змістом ст.12, ст.13, ст.81 ЦПК України на сторону покладається обов`язок довести належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-80 ЦПК України) ті обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги або заперечення.

Відповідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачка не спростувала належними, допустимими і достатніми доказами як доцільність виконаних робіт з утримання будинку і прибудинкової території, так і дійсність і розмір таких витрат.

Суд першої інстанції вирішуючи спір дав належну оцінку доказам позивача у підтвердження здійснених витрат на утримання будинку і прибудинкової території.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСББ права користування земельною ділянкою (прибудинковою територією) і, відповідно, повноважень проводити будь-які упорядкувальні і ремонті роботи на цій території суперечать вимогам закону і фактичним обставинам.

Згідно матеріалів справи ОСББ «Старо-Троїцька 1» створене і зареєстроване у встановленому законом порядку (т.1 а.с.96-99) співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками (частини друга, третя статті 42 ЗК України).

Отже, багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, що підтверджується загальнодоступними відомостями державного земельного кадастру.

Тобто ОСББ «Старо-Троїцька 1» відповідно до статуту і закону має право і зобов?язаний проводити роботи з утримання (поліпшення) прибудинкової території.

Стосовно невжиття ОСББ «Старо-Троїцька 1» заходів досудового врегулювання та ненадіслання попередньо рахунків про сплату витрат з утримання спільного майна, необізнаність відповідачки про необхідність її участі у витратах з утримання спільного майна слід заначити, що такі твердження є необґрунтованими з огляду за зміст судових рішень у справі 539/4027/21 і обставин, що ними встановленні, на які посилалася відповідачка, заперечуючи проти позову.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що укладення відповідачкою окремого договору із ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» не припиняє її обов?язку як співвласника приймати участь в утриманні спільного майна, оскільки за загальним правилом (ст.358 ЦК України) право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, проте матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідачка як співвласниця узгодила з іншими співвласниками чи їхнім уповноваженим органом (ОСББ) питання про укладення окремого договору з утримання спільного майна.

Також апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції ОСББ «Старо-Троїцька 1» надано: копію договору №17/21-1 про надання правової допомоги від 02 квітня 2024 року (т.1 а.с.67-68); копію попереднього розрахунку вартості робіт адвоката на суму 12 200 грн (т.1 а.с.58); копію ордера адвоката Петька А.В. (т.1 а.с.157); копію платіжної інструкції на 18 600 грн.(т.1 а.с.235); копію акту №1 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.08.2024 на суму 18 600 грн (т.1 а.с.236); копію розрахунку послуг адвоката (т.1 а.с.237).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з наданих ОСББ «Старо-Троїцька 1», суду документів правнича допомога ОСББ «Старо-Троїцька 1» надавалась адвокатом Петько А.В.

З заяви та доданих до неї документів (т.1 а.с. 232-237) вбачається, що правнича допомога надавалась у виді:

складання додаткових пояснень, яка оцінена у розмірі 1 400 грн;

попередньої консультації, з визначенням необхідних документів для звернення в суд, яку оцінено у 1 400 грн;

складання розрахунку розміру частки понесених витрат на утримання спільного майна за період з 01 листопада 2018 року до 31 серпня 2021 року, оцінене у 7 000 грн ;

складання позовної заяви та формування додатків, оцінене у 2 800 грн;

складання відповіді на відзив, оцінене у 4 200 грн;

участь в судовому засіданні 3000 грн.

Отже, вартість наданих адвокатом Петьком А.В. послуг складає 19 800 грн.

Виходячи з критерію розумності розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу та доводів апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що стягнута судом першої інстанції сума втрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн є розумною та не є завищеною, оскільки враховано: складність справи, обсяг виконаних робіт та участь адвоката в судових засіданнях.

Таким чином доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСББ «Старо-Троїцька 1», окрім прохання відмовити в задоволенні апеляційної скарги, додатково просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 200 грн.

Враховуючи позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року (справа № 757/47925/15-ц), від 20 червня 2018 року (справа№ 127/1284/14-ц), від 27 червня 2018 року (справа №554/9348/15-ц), від 25 липня 2018 року (справа № 522/4198/17-ц), від 15 квітня 2020 року (справа № 199/3939/18-ц), від 09 червня 2020 року (справа № 466/9758/16-ц), колегія суддів виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

На підтвердження понесених судових витрат ОСББ «Старо-Троїцька 1» надало:

копію ордера адвоката Петька А.В. (т.2 а.с.50);

копію акта здачі-приймання робіт (надання послуг) (т.2 а.с.51).

Перевіряючи доводи заяви, колегія суддів виходить з такого.

Як вбачається з акту здачі-приймання робіт (надання послуг) (т.2 а.с.51), правнича допомога ОСББ «Старо-Троїцька 1» надавалась адвокатом Петько А.В. у виді підготовки та подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу по справі № 539/1411/24, відправка процесуальних документів сторонам відповідно до ст. 360 ЦПК України. Таку послугу оцінено у 4 200 грн.

Виходячи з критерію розумності розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу, слід звернути увагу на те, що відправка процесуальних документів сторонам відповідно до ст. 360 ЦПК України по своїй суті не є видом надання правої допомоги в розумінні ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Підготовки та подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу по справі № 539/1411/24, для професійного досвідченого адвоката не становить надмірної складності та не потребує розробок стратегій, тому визначена сума у розмірі 4 200 грн, на думку апеляційного суду є завищеною і підлягає зменшенню до 2 000 грн.

Отже, визначена сума виконаних адвокатом робіт, яку просить стягнути позивач з відповідача (4200 грн), є завищеною та підлягає зменшенню до 2 000 грн.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу адвоката Ринденка Олександра Анатолійовича, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 листопада 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старо-Троїцька 1» витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 19 березня 2025 року

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов