Провадження №: 2/336/906/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 березня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначав, що з 05.11.2018 року він перебував у трудових відносинах з ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» (далі по тексту ПрАТ ««ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА») та працював на посаді сторожа КПП. 08.07.2024 року він був звільнений з роботи на підставі ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Позивач, посилаючись на те, що відповідач в порушення вимог ст. 115 КЗпП України в період з жовтня 2019 року по дату звільнення не виплачував заробітну плату в повному обсязі та в день звільнення всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України не виплатив всі належні йому суми заробітної плати, просив суд стягнути на його користь з ПрАТ ««ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» заборгованість по заробітній платі у розмірі 139293, 73 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 32000 грн. та судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку та призначено с праву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками направлялися поштою рекомендованим відправленням за юридичною адресою останнього та були отримані уповноваженою особою відповідача 07.01.2025 року.

Під час ухвалення рішення суд у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до змісту частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що з 05.11.2018 року позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» та працював на посаді сторожа КПП. 08.07.2024 року позивач був звільнений з роботи на підставі ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки та наказом про звільнення № 20 від 04.07.2024 року..

Відповідач, в порушення вимог ст.115 КЗпП України в період з жовтня 2019 року по дату звільнення щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 08.07.2024 року (на день звільнення ОСОБА_1 ) утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 139293, 73 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість по заробітній платі, виданою ПрАТ «Завод «Запоріжавтоматика».

В день звільнення відповідач у порушення приписів ст.116 КЗпП України не виплатив ОСОБА_1 у день його звільнення всі належні йому суми заробітної плати.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч.1 ст. 21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995.

Відповідно до вказаної постанови за розрахунковий період для визначення середньомісячної заробітної плати беруться виплати за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Позивача було звільнено 08 липня 2024 року, отже, середньоденна заробітна плата має обчислюватись виходячи із його заробітної плати без виключення сум відрахування на податки та збори за червень та травень 2024 року та її діленням на кількість відпрацьованих днів за цей період. У довідці про наявну заборгованість, що була видана ПрАТ «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» не вказано розмір заробітної плати за червень та травень 2024 року, але в позовній заяві ОСОБА_1 при обчисленні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виходив з мінімального розміру заробітної плати 8000 грн. за місяць та зазначав, що за 4 місяці затримки (з 08.07.2024 по день подачі позову 09.12.2024 року) середній заробіток становить 32000 грн., тому просив стягнути з відповідача на його користь саме такий розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Заробітна плата позивача для обчислення середньоденної заробітної плати складає за два місяці (червень-травень 2024 року): 8000 грн. х 2 міс. = 16 000 грн. Кількість робочих днів за вказаний період складає 43 дні (23 робочих дні у травні та 20 робочих днів у червні 2023 року).

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає: 16 000 грн. : 43 дні = 372, 09 грн.

Кількість робочих днів затримки виплати з 08.07.2024 року по 09.12.2024 року - на день подачі позовної заяви - складає: за липень (з 08.07.2024 р.) 18 роб. днів + за серпень 22 роб. дня + за вересень 21 роб. день + за жовтень 23 роб. дні + за листопад 21 роб. день + за грудень (до 09.12.2024 р.) 6 роб. днів = 111 роб. днів.

Таким чином розмір середнього заробітку за весь період затримки розрахунку складає: 372, 09 грн. х 111 роб. днів. = 41 301, 99 грн.

Однак позивач зазначає, що час затримки становить 4 місяці та просить стягнути 32 000 грн, тому враховуючи, що суд не може вийти за межі позову, стягненню підлягає саме заявлена позивачем сума коштів.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що за звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати позивач звільнений від сплати судового збору, однак, вимоги про стягнення середнього заробітку, оплачуються судовим збором на загальних підставах як позовні вимоги майнового характеру, тож, виходячи з принципу пропорційності їх розподілу та сплати судового збору позивачем за вимогу про стягнення середнього заробітку, суд стягує судовий збір з відповідача пропорційно розміру позовних вимог, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211, 20 гривень та судовий збір на користь держави у такому ж розмірі.

Керуючись ст.ст. 115, 116, 117, 233 КЗпП України, ст.ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 139 293, 73 грн.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 32 000 грн.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211, 20грн.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА» на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗАВОД «ЗАПОРІЖАВТОМАТИКА», , знаходиться за адресою: 69005, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова (теперішня назва вулиці вулиця Професора Анатолія Бойка), буд. 3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв 18.03.25