Справа № 286/4481/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л. ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №927 від 16.02.2024 в сумі 24 034 грн. 00 коп., із них: 6100 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 17 934 грн. 00 коп. заборгованості за відсотками, судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 10 600 грн., мотивуючи тим, що відповідно умов договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитної лінії старт» №927 від 16.02.2024, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та ОСОБА_1 , остання отримала на споживчі цілі кредит у розмірі 6100 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі від 867,30% до 896,70% (0,98% (денна) перші 20 днів, 2,45% (денна) з 21 дня по дату повернення) річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить від 47223,73% до 162551,83%. Згідно п. 1.3 договору кредит надано строком на 120 днів з 16.02.2024 по 15.06.2024.

Відповідач звернулася з заявкою на отримання кредиту 16.02.2024 о 18:36, а в 18:48 16.02.2024 нею був підписаний кредитний договір шляхом введення в особистому кабінеті ОТР паролю «Y5V6D9». Одразу ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» свої зобов`язання за даним договором виконало в повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, переказ коштів здійснено 16.02.2024, що підтверджується довідкою про переказ коштів ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім», а також довідкою про ідентифікацію.

Відповідач не повернула своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а тому заборгованість станом на 21.11.2024 становить вищевказану суму.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесе позивач у зв`язку з розглядом даної справи, складається з суми судового збору 3028 грн. та витрат на оплату правової допомоги в розмірі 10 600 грн..

Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник позивача в своїй позовній заяві просить справу слухати у його відсутність.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вимога про стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом в сумі 17 934 грн. 00 коп. є необгрунтованою, оскільки значно перевищує суму тіла кредиту. Крім того, зазначає, що кредитний договір укладається у письмовій формі, а кредитний договір укладений у неписьмовій формі є нікчемним. Вона отримала лише онлайн позику, ніяких кредитних договорів письмово не укладала. Крім того, вона не погоджується з розміром витрат на правову допомогу, адже позивачем заява про відшкодування витрат понесених на правову допомогу окремо у справі не подавалася.

Звертає увагу, що копія листа АТ КБ «ПриватБанк» та копія довідки ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал»», як докази, не є достовірними, належними та у своїй сукупності достатніми на підтвердення факту виконання позивачем своїх обов`язків за кредитним договором, оскільки не містять повної інформації про погоджений сторонами у кредитному договорі номер платіжного засобу, повної інформації про номер платіжного засобу, на який було перераховано суму кредиту.

Врахувавши доводи сторін, наведені в їх письмових заявах по суті справи, та дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В абзаці 2 ч.2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

У силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

У статті 3 Закону «Про електронну комерцію» законодавець закріпив, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

В ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець, в свою чергу, закріпив, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до п.п.15,16 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію».

Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що електронний підпис - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 по справі №127/33824/19.

Відповідно до ч. 3 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу також врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу ч. 2 ст. 1057 цього Кодексу.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Вказаного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 16.02.2024 ОСОБА_1 , тобто відповідач, заповнила анкету-заяву на отримання кредиту, відповідно до якої просила надати їй кредит на наступних умовах: сума кредиту 6100 грн., строк кредиту 120 днів; реквізити банківської карти для зарахування кредитних коштів № НОМЕР_1 (а. с. 4).

16.02.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал»» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №927 (а. с. 4(зворот) -10).

Відповідно до ч. 1 вказаного договору «Предмет договору, істотні умови договору» кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредитного ліміту складає 6100 грн. 00 коп.; строк кредитування 120 днів з 16.02.2024 по 15.06.2024. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 15.06.2024 або достроково. Дисконтна процентна ставка становить 0,98% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3 цього договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Базова процентна ставка складає 2,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3 цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту.

Згідно ч. 2 договору «Порядок надання кредиту» кредит надається шляхом здійснення переказу коштів кредитодавця в сумі 6100 грн. 00 коп. на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної карти) № НОМЕР_1 , яка зазначається у форматі НОМЕР_2 ; емітовану банком України, що відбувається до 3-х банківських днів з моменту укладення електронного договору. За затримку перерахування коштів, що спричинена діями третіх осіб та/або з незалежних від кредитодавця обставин (у тому числі, але не виключно, обставини форс-мажору), кредитодавець відповідальності не несе.

В ч. 8 договору «Юридична адреса, реквізити та підписи сторін» визначено реквізити та підписи сторін.

Також, 16.02.2024 відповідачем був підписаний електронним підписом і Паспорт договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» до договору №927 від 16.02.2024, в якому містяться інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови (а. с. 12-13). Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаному договорі.

18.05.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім»» та ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» було укладеного договір №М1805/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів, відповідно до умов якого клієнт доручає фінансовій компанії за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send (а. с. 16-19).

Копія листа ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» №7/6316 від 08.11.2024, а також довідка про ідентифікацію ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал»» підтверджують, що клієнту ОСОБА_1 , з якою укладений кредитний договір №927 від 16.02.2024, у ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал», були перераховані кредитні кошти у сумі 6100 грн. наступною транзакцією: номер транзакції 1 366 414 328, 16.02.2024 о 18 год. 48 хв. 54 сек. на номер карти НОМЕР_1 (а. с. 14-15). Суд звертає увагу, що номер карти, на яку перераховано кредитні кошти ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал», співпадає з номером карти, який відповідачем було зазначено в анкеті-заяві на отримання кредиту, а відтак посилання відповідача, що вказані докази не містять повної інформації про погоджений сторонами у кредитному договорі номер платіжного засобу, на який потрібно було перерахувати суму кредиту, суд не може покласти в основу рішення по справі.

Не можуть бути покладені судом в основу рішення по справі і доводи відповідача, що позивачем не надано доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та АТ КБ «ПриватБанк» щодо переказу коштів на рахунок відповідача, оскільки перерахування кредитних коштів на банківські картки клієнтів ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал»» здійснювало саме ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім»», з яким і було укладено вищевказаний договір про надання послуг з приймання та переказу платежів.

Таким чином, укладення вказаного кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача і укладений нею з позивачем правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі. Договір містить всі істотні умови, по яких сторони в належній формі досягли згоди.

При цьому, суд звертає увагу, що без входу відповідача на веб-сайт товариства і здійснення нею всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, кредитний договір між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал»» не було б укладено. Відповідно, посилання відповідача на той факт, що вона ніяких кредитних договорів письмово не укладала, викладене у відзиві, суд не може покласти в основу рішення по справі, так як воно не грунтується на законі.

Розрахунок заборгованості по договору кредиту №927 від 16.02.2024 свідчить, що заборгованість по вказаному кредитному договору виведено в сумі 24 034 грн. 00 коп. з них: 6100 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту та 17 934 грн. 00 коп. заборгованості по відсотках. Заборгованість відповідачем взагалі не погашалася (а. с. 21-22).

Однак, враховуючи, що строк кредитування був погоджений сторонами строком на 120 днів, що не враховано при проведенні розрахунку, розмір відсотків підлягає перерахуванню.

Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 16 140 грн. 60 коп. за період з 16.02.2024 по 06.03.2024, виходячи з розрахунку: 6100 грн.00 коп. (тіло кредиту) х 0,98% (дисконтна процентна ставка, яка застосовується не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день) х 20 днів (строк позики) = 1195 грн. 60 коп., а також за період з 07.03.2024 по 15.06.2024 виходячи з розрахунку: 6100 грн.00 коп. (тіло кредиту) х 2,45% (базова процентна ставка, яка застосовується після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту) х 100 днів (строк позики)= 14 945 грн. 00 коп., загальна сума: 14 945 грн. 00 коп. + 1195 грн. 60 коп.=16 140 грн. 60 коп..

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не було вжито належним чином заходів щодо добровільного погашення заборгованості по договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №927 від 16.02.2024, суд приходить до висновку про стягнення з неї суми заборгованості, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 6100 грн. 00 коп. та заборгованості за відсотками в сумі 16 140 грн. 00 коп., що в загальній сумі становить 22 240 грн. 00 коп. та відповідно до висновку про часткове задоволення позову.

Частинами 1-2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи має подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У ч.48 постанови від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Такого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц.

Судом при дослідженні письмових доказів встановлено, що 04.01.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» (клієнт) та адвокатським бюро «Грушевий Ю. В.», в особі керуючого Грушевого Юрія Віталійовича (адвокат) було укладено договір №1 про надання правової допомоги. В п. 3.2 договору зазначено, що гонорар складається з плати в розмірі, що визначається сторонами на день складання акту-приймання виконаних робіт відносно конкретної справи, з додатковою сплатою 7% від суми гонорару (а. с. 25-27).

З копії акту виконаних робіт відповідно до договору про надання правової допомоги №1 від 04.01.2022 вбачається, що виконавець адвокатське бюро «Грушевий Ю. В.» надав наступні послуги щодо захисту майнових інтересів ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал», а саме: опрацювання кредитної справи боржника 0,30 годин, надання усної консультації 2 години, опрацювання державних реєстрів з приводу майнового стану 3 години, підготовка пропозиції 1 година, підготовка та направлення претензії 2 години, виїзд за місцем перебування боржника 3 години, підготовка та подання позовних матеріалів 3 години. Сторони домовились, що вартість наданих послуг складає 10 600 грн. 00 коп. (а. с. 28).

Копія платіжної інструкції №LK264/119 від 26.11.2024 підтверджує факт перерахування коштів ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» на рахунок адвокатського об`єднання «Грушевой Ю. В.» грошових коштів в сумі 10 600 грн.. Призначення платежу: оплата за підготовку позовних матеріалів та представництво інтересів в суді відносно позичальника згідно рахунку №11/26-4 від 26.11.2024 (а. с. 30).

Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі №160/6899/20 зазначив про те, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04), заявник має право на відшкодування витрат у розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений (справа "Немайстер проти Австрії), у рішенні "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Завданням суду при розгляді справи не є оцінка вищевказаних причин чи підстав, чи оцінка якості роботи адвоката, а є визначення обґрунтованого і адекватного розміру грошової суми, що підлягає стягненню з позивача за надані відповідачу послуги.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним.

Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, враховуючи характер та обсяги виконаної адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд приходить до висновку, що сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до 2800 грн. 00 коп..

Поряд з тим, зважаючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, згідно ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2590 грн. 84 коп., що складає 92,53% від заявленої суми, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного, викладеним у постанові від 12.05.2020 по справі №904/4507/18.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. в дохід держави, який відповідно до ст.141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі (30280х92,53%)=2801 грн. 80 коп..

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» (), яке знаходиться за адресою: вул. Таранця, 20 в м. Шпола Черкаської області, заборгованість за договором про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №927 від 16.02.2024 в сумі 22 240 грн. 60 коп., з них: 6100 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту та 16 140 грн. 60 коп. заборгованості за відсотками, витрати на правову допомогу в сумі 2590 грн. 84 коп., а також судовий збір в сумі 2801 грн. 80 коп..

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець