Справа № 489/6852/24
Провадження № 2/489/333/25
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєва в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення,

встановив:

У вересні 2024 року МКП «Миколаївводоканал» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в солідарному порядку боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 33 005,68 грн. та судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування позову зазначило, що МКП «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі споживачам за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачем та споживачами за вказаною адресою було укладено шляхом оформлення особового рахунку № НОМЕР_1 та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки). Свої зобов`язання щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення позивач виконував в повному обсязі та належним чином. Проте відповідачами оплата своєчасно не проводилась. В результаті систематичної несплати споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 21.01.2020 по 10.09.2024 наявна заборгованість у сумі 33 005,68 грн., яка складається з заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 32 895,20 грн. та абонентської плати в розмірі 1 180,48 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

22.11.2024 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву, в якому посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову та не стягувати з неї судовий збір, оскільки вона намагається добровільно вирішити питання про стягнення заборгованості. Просила врахувати суд, що в квартирі АДРЕСА_2 з 2004 року було встановлено лічильник, який прийнято на баланс, але покази за ним позивачем не враховуються оскільки його не було вчасно повірено не з вини відповідача; якість подаваємої позивачем води у м. Миколаєві зовсім не відповідає стандартам; син відповідача ОСОБА_2 з 01.09.2008 у квартирі не проживає, а з 2018 року проживає за кордоном, послугами, що надає позивач, він не користується. Також просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності у межах трьох років, у зв`язку з чим визнає вимоги лише за період з 13.09.2021 по 12.09.2024 у розмірі 11 291,60 грн. (33 005,68-10 422,19 (сальдо на 01.09.2021)) /2 =11 291,60 грн.).

Ухвалою суду від 22.11.2024 витребувано у Держприкордонслужби України інформацію щодо перетину ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , державного кордону України з 2018 року.

27.01.2025 судом отримано вищевказану інформацію.

Представник позивача МКП «Миколаївводоканал» в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Від нього неодноразово надходили заяви про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти постановлення заочного рішення. 17.03.2025 від нього надійшла заява про уточнення позовних вимог шляхом їх зменшення. Остаточно просить суд стягнути лише з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 17 091,08 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування заяви посилався на те, що позивач здійснив перерахунок заборгованості за вищевказаний період відповідно до витребуваної судом інформації з Держприкордонслужби України.

Протокольною ухвалою суду від 19.03.2025 прийнято уточнену позовну заяву позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнений позов визнала частково, просила застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення з неї заборгованості та стягнути з неї лише половину від заявленого судового збору, оскільки вважає, що якби позивач спочатку правильно нараховував їй заборгованість на одну особу, вона б належним чином її сплачувала.

Суд, заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва, сформованого 16.09.2024, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано двоє осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 34).

Згідно листа Держприкордонслужби України, що надійшов на адресу суду 27.01.2025, ОСОБА_2 з 13.09.2018 виїхав з території України та після вказаної дати в країну не повертався.

Згідно розрахунку позивача внаслідок неналежного виконання споживачами зобов`язань щодо сплати спожитих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою станом на 10.09.2024 утворилась заборгованість в розмірі 33 005,68 грн., що підтверджується розрахунком позивача, яка складається з заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 32 895,20 грн. та абонентської плати в розмірі 1 180,48 грн. (а.с. 15-16).

Згідно уточненого розрахунку позивача, доданого до заяви про уточнення позовних вимог, складного з урахуванням інформації про користування послугами одним споживачем, за адресою: АДРЕСА_1 станом на вересень 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 17 091,08 грн. за період з січня 2020 року по серпень включно 2024 року.

У зв`язку з набранням чинності постанови КМУ від 02.02.2022 № 85 «Про внесення змін до постанови КМУ № 690» та керуючись нормами ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 633, 634 ЦК України, позивач опублікував публічну пропозицію (оферту) про укладення індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що є публічним договором приєднання, яка поширюється на споживачів. Договір вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на веб-сайті позивача співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з підприємством, власники індивідуальних житлових будинків не вчинили дії щодо відключення (відмови) від послуги підприємства.

Від відповідача не надходило заяв щодо припинення користування послугами. Свої обов`язки щодо надання послуг МКП «Миколаївводоканал» виконував в повному обсязі та належним чином. Скарг та претензій від відповідача для здійснення перерахунку вартості послуг за період їх ненадання, надання невідповідної якості не надходило.

За адресою реєстрації ОСОБА_1 було надіслано попередження про необхідність оплати боргу, який утворився станом на 26.07.2024 у розмірі 43 723,75 грн., яке відповідачем виконано не було (а.с. 14).

Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги до форми договору не встановлені законом. Укладення договору шляхом оформлення особового рахунку та видачі розрахункової книжки не суперечить діючому законодавству.

Споживачі, які фактично користуються послугами з централізованого водопостачання та водовідведення або звертаються до МКП «Миколаївводоканал» для отримання вказаних послуг, та вважаються такими, що ознайомлені, погоджуються та приєднуються до умов Договору. У зв`язку тим, що даний договір є договором приєднання, його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується (споживачем).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, якими є не тільки законні, а й підзаконні нормативно-правові акти. За відсутності таких умов та вимог зобов`язання виконується відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 є споживачем комунальної послуги, що надає позивач, оскільки між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг постачання холодної води і водовідведення, однак вона не сплачує вартість послуг, що порушує право позивача на отримання коштів за надані послуги у встановлений законодавством строк, та в повному обсязі.

За такого, у споживача виникло зобов`язання сплатити заборгованість за спожиті послуги, а у позивача право вимагати від неї виконання свого обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Будь-яких доказів з приводу того, що відповідач відмовилась від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися, або надавалися не в повному обсязі, або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг - суду надано не було.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

З огляду на вказане, саме на відповідача покладено обов`язок укладення договору із позивачем на надання відповідних послуг.

Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати послуги водопостачання та водовідведення, а відповідач повинна за них сплачувати в силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України.

За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Приписами статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно уточненого розрахунку позивача, доданого до заяви про уточнення позовних вимог, складного з урахуванням інформації про користування послугами одним споживачем, за адресою: АДРЕСА_1 станом на вересень 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 17 091,08 грн. за період з січня 2020 року по серпень включно 2024 року.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у квартирі, до якої надаються послуги з водопостачання та водовідведення позивачем, вона має нести відповідальність за їх несвоєчасну оплату.

Водночас, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України, визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За положеннями частини першої статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Заборгованість за надання послуг з водовідведення та водопостачання складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж. Позивач 13.09.2024 звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача боргу за надання послуг з водопостачання та водовідведення за період з 21.01.2020 по 10.09.2024 у сумі 17 091,08 грн.

Отже, позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу щодо стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, що складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж та абонплати, має відраховуватись з 13.09.2021 і до 10.09.2024.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, що сальдо заборгованості відповідача станом на вересень 2021 року становило 5 209,24 грн.

Отже за період з 13.09.2021 і до 10.09.2024. включно споживачу нараховано заборгованість в розмірі 11 881,84 грн. (17 091,08 грн. -5 209,24 грн.).

Враховуючи викладене, позовні вимоги МКП «Миколаївводоканал» підлягають частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 13.09.2021 по 10.09.2024 в розмірі 11 881,84 грн.

Клопотання відповідача щодо не стягнення з неї на користь позивача судового збору не підлягає задоволенню, оскільки воно не ґрунтується на норах законодавства.

За такого, згідно статті 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 69,52%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 684,05 грн. (2422,40 грн. х 69,52% / 100%) пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 13.09.2021 по 10.09.2024 в розмірі 11 881,84 грн. (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят одна гривня 84 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» судовий збір у розмірі 1 684,05 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири гривні 05 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал», місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 161, ;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 19.03.2025.

Суддя Г.А. Микульшина