Дата документу 18.03.2025
Справа № 334/2884/24
Провадження № 2/334/133/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Турбіної Т.Ф.,

при секретарі Шерештан О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Відокремленого структурного підрозділу «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року відокремлений структурний підрозділ «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету» (далі - ВСП ЗГЕФК ЗНУ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ВСП ЗГЕФК ЗНУ здійснює керівництво майном та є балансоутримувачем студентського гуртожитку по АДРЕСА_1 та користується ним відповідно до своїх прав та обов`язків.

Право власності на гуртожиток, розташований по АДРЕСА_1 належить державі в особі Верховної Ради.

Гуртожиток є частиною цілісного майнового комплексу ВСП «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету», керівництво яким здійснює директор коледжу.

Майно, що закріплене за навчальним закладом державної або комунальної форми власності , а також доходи від використання цього майна належать навчальному закладу на правах оперативного управління.

Відповідно до копії ордеру № 17 ОСОБА_1 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним за вказаною адресою проживають та зареєстровані члени сім`ї: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідачі користуються наданими їм комунальними послугами, однак не сплачують їх вартість.

Станом на 13.03.2024 відповідачі мають заборгованість зі сплати за житлово-комунальні послуги та квартплату в сумі 54490,17 грн.

Крім того, ОСОБА_1 на якого було видано ордер, ухиляється від підписання договору найму, у зв`язку з цим позивач направив боржнику ОСОБА_1 претензію-попередження з вимогою оплати боргу за комунальні послуги. Однак на даний час заборгованість за комунальні послуги не погашена.

Просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суму заборгованості за комунальні послуги у розмірі 54490,17грн. та судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що гуртожиток по АДРЕСА_1 не являється студентським, про що свідчить технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 .

Гуртожиток використовується частинами: 2 і 3 поверх для тимчасового проживання студентів у зв`язку з навчанням і поселенням на койко-місце, з 1 по 5 поверх переведена у нежитловий фонд і використовується виробничою фірмою «Кераміст», частина АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 поверхів використовується для постійного проживання громадян з їх сім`ями на умовах найму.

Студенти і громадяни проживають у квартирах, тільки студенти з поселенням на койко-місце, а громадяни з поселенням у квартири.

Відповідачі мешкають у квартирах державного житлового фонду, власник Держава в особі Верховної Ради, на балансі Міністерства освіти, тому вважає, що положення про гуртожиток не стосується взаємовідносин між ними та позивачем та не стосується даної справи.

Крім того вказує, що у позивача відсутній затверджений виконкомом міської ради тариф на утримання будинку, що унеможливлює підписання договору про надання послуг. Позивачем незаконно включено у квартирну плату вивіз відходів, хоча це виключено з 2010 року рішенням виконкому міської ради № 555/2 від 24.12.2009, натомість капітальний ремонт незаконно виключено з переліку, в той час, як частина оплати за квартиру повинна йти на ремонт будинку.

Відповідачі звертались до відповідача з заявами про відмову від підписання договорів у варіанті, запропонованому позивачем, та пропонували підготувати і підписати законні, на основі типових, договори про технічне обслуговування та комунальні послуги. Відсутність договірних відносин є порушенням з боку позивача вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги.

Крім того, у позивача відсутні сертифікати відповідності та ліцензії на надання житлово-комунальних послуг, тому нарахування відповідачам плати за утримання будинку і прибудинкової території вважає незаконним.

Також зазначила, що позивачем не надано документів на підтвердження надання ними зазначених у заяві робіт, послуг у визначеному розмірі. Відсутня інформація про встановлені тарифи на вивіз сміття, електроенергію, гарячу та холодну воду, відсутня інформація про тарифи на теплову енергію, їх величина, термін дії, коли і ким затверджені, а також розрахунки по оплаті. Не надано розрахунок по роках, місяцях, за яким видом комунальних послуг, за якими тарифами та згідно яких показів лічильників ведуться розрахунки. Вони не отримували жодного рахунку попередження по квартирній платі та комунальним послугам, де було б зазначено за який період, по якому виду комунальних послуг та по яким тарифам зроблено розрахунок.

Хоча відповідачі вважають нарахування незаконними та завищеними, до 2023 року вони частково сплачувати вартість спожитих комунальних послуг та послуг з технічного обслуговування. У 2023 році склалися форс-мажорні обставини при яких відповідачі не можуть сплачувати комунальні послуги, але планують погашати заборгованість, яка утворилась починаючи з 2023 року.

Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Також до суду відповідачка ОСОБА_2 подала заяву про застосування при розгляді справи строків позовної давності.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов і просив його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином.

Вислухавши представника позивача, відповідачку, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ВСП «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету» є балансоутримувачем майна студентського гуртожитку по АДРЕСА_1 , та користується ним відповідно до своїх статутних прав та обов`язків.

Згідно свідоцтва № НОМЕР_1 на право власності на гуртожиток від 19.05.2000р., в цілому гуртожиток, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить державі в особі Верховної Ради України на праві державної власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Запорізької міської ради від 27.04.2000р. №159/18.

Як передбачено ч. 3 ст. 326 ЦК України, управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

За положенням ст. 4 Закону України від 21.09.2006 року «Про управління об`єктами державної власності» суб`єктами управління державною власності є не тільки міністерства та інші органи виконавчої влади, але й державні господарські організації, органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремим законом.

Як визначено ст.ст. 23, 63 Закону України «Про вищу освіту», за вищим навчальним закладом з метою забезпечення діяльності, передбаченої його статутом, і відповідно до закону та його організаційно-правової форми власником (власниками) закріплюються на правах оперативного управління або передаються у власність будівлі, споруди, майнові комплекси, обладнання, а також інше необхідне майно.

Майно, що закріплене за вищим навчальним закладом державної або комунальної форми власності, а також доходи від використання цього майна належить вищому навчальному закладу на правах оперативного управління.

Відповідачі займають квартиру АДРЕСА_3 на підставі ордеру №17 від 11.12.1995, зареєстровані за вказаною адресою, що підтверджується картками прописки та інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідачі як мешканці зазначеного житлового приміщення, отримують комунальні послуги з утримання будинку, з централізованого водопостачання та водовідведення, постачання електричної енергії, вивезення побутових відходів.

Такі послуги надаються на підставі укладених навчальним закладом договорів, оригінали яких були досліджені у судовому засіданні, а саме, договорів № 617/1 від 01.01.2006, № 6173/1 від 15.07.2019, додаткові угоди до договору № 6173/1 від 15.07.2019 з КП «Водоканал» про надання послуг з водопостачання та централізованого водовідведення; договору про постачання електричної енергії № 589 від 31.01.2018 з ВАТ «Запоріжжяобленерго»; договорів про постачання електричної енергії з ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» № 589 від 06.02.2020, № 589 від 08.02.2021, № 589 від 26.01.2022, № 589 від 24.01.2023, № 589 від 26.03.2024», додаткових угод до договору № 34000597 від 31.01.2013 з ТОВ «Вельтум-Запоріжжя» про надання послуг з вивезення побутових відходів; копію договору з ТОВ «Вельтум-Запоріжжя» № 20190148 від 21.03.2019 про надання послуг з вивезення побутових відходів; копію додаткової угоди до договору № 20190148 від 21.03.2019 з ТОВ «Вельтум-Запоріжжя» про надання послуг з вивезення побутових відходів; копію договору з ТОВ «Вельтум-Запоріжжя» № 20190149 від 26.08.2020 про надання послуг з вивезення побутових відходів; копії додаткових угод до договору № 20190149 від 26.08.2020 з ТОВ «Вельтум-Запоріжжя» про надання послуг з вивезення побутових відходів.

Згідно Довідки від 27.03.2024 №175, для розрахунку плати за комунальні послуги береться загальна площа квартири №513 35,3 кв.м., що спростовує доводи відповідачки про невірне нарахування плати з розрахунку 40,4 кв.м., як помилково вказано у ордері.

Неправильність нарахування вказаних послуг відповідачами не доведено в судовому порядку. Претензії щодо ненадання в повному обсязі або неякісних послуг в порядку, передбаченому Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідачами не пред`являлися.

ОСОБА_1 повідомлявся навчальним закладом про наявність заборгованості станом на 01.10.2023, яка продовжує збільшуватися, у претензії-попередженні від 06.03.2024 №94. Деталі заборгованості пропонувалося уточнити у бухгалтерії, як і укласти договір найму житлового приміщення, який знаходиться на сайті Відокремленого структурного підрозділу «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету». Претензія надсилалася відповідачу за місцем проживання засобами поштового зв`язку, що підтверджується фіскальним чеком, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилається на наведений у Довідці від 27.03.2024 №175 розрахунок заборгованості за період з 13.03.2018 по 13.03.2024, у якому відображено щомісячні нарахування квартирної плати і комунальних послуг, сплачені споживачами суми, та розмір заборгованості.

Згідно з розрахунком, за період з 13.03.2018 по 13.03.2024 було нараховано квартплату на комунальні послуги на загальну суму 74390,53 грн., сплачено відповідачами за цей період було 39461,00 грн., останній платіж був здійснений у листопаді 2021 року. Ці обставини не заперечуються відповідачкою в судовому засіданні. Отже, суд вважає доведеним, що розмір заборгованості за вказаний період становить 34929,53 грн.

В судовому засіданні представником позивача було визнано, що за документами дійсно заборгованість становить 34929,53 грн., однак із заявою про зменшення позовних вимог у встановленому ЦПК України порядку позивач до суду не звертався.

Відтак, суд розглядає справу в межах заявлених вимог про стягнення заборгованості зі сплати за житлово-комунальні послуги та квартплату в сумі 54490,17 грн.

При цьому як встановлено судом, розмір такої заборгованості є недоведеним, оскільки борг становить 34929,53 грн.

Суд вважає доведеним, що відповідачі мають заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг у розмірі 34929,53 грн., яка утворилась за період з березня 2018 року по березень 2024 року, і яка підлягає стягненню з відповідачів які несуть солідарну відповідальність за виконання зобов`язання.

Так, приписами статті 61 Житлового кодексу України визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно із ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Приписами ст. 64 ЖК України визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Обов`язок сплатити борг за надані послуги відповідає вимогам ст.ст. 322, 509, 525, 526, 901 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Посилання відповідачки на відсутність між сторонами укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг не заслуговують на увагу, оскільки зазначена обставина не може бути підставою для відмови у даному позові. Незважаючи на відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг, із фактичних стосунків, що склалися між сторонами, вбачається, що такі договірні відносини між ними існували та згідно із вищезазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Таким чином, у позивача виникло право на стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Щодо застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачами наданих позивачем комунальних послуг.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 ЗаконуУкраїни «Про житлово-комунальні послуги»).

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1,5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Суд вважає, що платежі відповідачі мали вносити до 20 числа відповідного місяця. Таким чином термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по комунальним послугам ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачі періодично сплачували комунальні послуги, а саме: в березні, квітні, грудні 2018 року, в травні, вересні листопаді 2019 року, в травні, червні, липні, вересні, листопаді 2020 року, в лютому, березні, травні, липні, серпні, листопаді 2021 року, в січні, вересні жовтні, листопаді 2022 року у сумах, які суттєво перевищували поточні нарахування за такі послуги.

Крім того, згідно з Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (набрав чинності з 02.04.2020), розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500.

Тобто, з березня 2020 року строки позовної давності продовжені.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З вимогами про стягнення заборгованості за період з 13.03.2018 по 13.03.2024 позивач звернувся до суду 09.04.2024, тобто у межах строку позовної давності.

Отже, оскільки на відповідачів покладені законодавством зобов`язання щодо оплати комунальних послуг, які належним чином не виконуються, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково, з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню солідарно сума заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків та прибудинкових територій в розмірі 34929,53 грн.

Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1552,76 грн. у зв`язку з частковим задоволенням позову.

Керуючись статей 10-13, 76-81, 89,141, 142, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Відокремленого структурного підрозділу «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету», суму заборгованості за квартирну плату та комунальні послуги в розмірі 34929,53 грн. (тридцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять гривень 53 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Відокремленого структурного підрозділу «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету», витрати по сплаті судового збору в розмірі 1552,76 грн. по 517,59 грн. (п`ятсот сімнадцять гривень 59 коп.) з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Відокремлений структурний підрозділ «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету», , адреса: 69041, м. Запоріжжя, вул. Мінська,10.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_6 .

Суддя: Турбіна Т. Ф.