Справа № 473/6852/24
РІШЕННЯ

іменем України

"19" березня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Гоженко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ

у грудні 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами в сумі 143526,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18 жовтня 2019 року між АТ «ПУМБ» та відповідачкою був укладений кредитний договір №701, відповідно до якого банк надав відповідачці на споживчі потреби кредит у розмірі 51160,00 грн зі строком користування протягом 36 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 18 жовтня 2022 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%.

08 січня 2020 року між сторонами був укладений кредитний договір №601, відповідно до якого банк надав відповідачці на споживчі потреби кредит у розмірі 30100,00 грн зі строком користування протягом 36 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в термін до 08 січня 2023 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,99 % від суми кредиту.

Крім цього, 11 березня 2020 року між сторонами був укладений кредитний договір №101, відповідно до якого банк надав відповідачці на споживчі потреби кредит у розмірі 20100,00 грн зі строком користування протягом 36 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в термін до 11 березня 2023 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,99 % від суми кредиту.

Проте відповідачка умови договорів належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 06 жовтня 2024 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 143526,35 грн, а саме:

- за кредитним договором №701 від 18 жовтня 2019 року в розмірі 63142,03 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 38245,80 грн, заборгованість за процентами в розмірі 14,56 грн, заборгованість за комісією в розмірі 24881,67 грн;

- за кредитним договором № 601 від 08 січня 2020 року в розмірі 47949,19 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 24393,14 грн, заборгованість за процентами в розмірі 8,75 грн, заборгованість за комісією в розмірі 23547,30 грн;

- за кредитним договором № 101 від 11 березня 2020 року в розмірі 32435,13 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 17093,54 грн, заборгованість за процентами в розмірі 6,11 грн, заборгованість за комісією в розмірі 15335,48 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки в повному обсязі.

24 лютого 2025 року відповідачка ОСОБА_1 надала відзив на позов, у якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог у частині стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, оскільки умови договорів про нарахування та сплату комісії є нікчемними, відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування».

Представниця позивача Киричук Г.М. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема суд встановив, що 18 жовтня 2019 року між АТ «ПУМБ» та відповідачкою був укладений кредитний договір №701, відповідно до якого банк надав відповідачці на споживчі потреби кредит у розмірі 51160,00 грн зі строком користування протягом 36 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 18 жовтня 2022 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%.

08 січня 2020 року між сторонами був укладений кредитний договір №601, відповідно до якого банк надав відповідачці на споживчі потреби кредит у розмірі 30100,00 грн зі строком користування протягом 36 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в термін до 08 січня 2023 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,99 % від суми кредиту.

Крім цього, 11 березня 2020 року між сторонами був укладений кредитний договір №101, відповідно до якого банк надав відповідачці на споживчі потреби кредит у розмірі 20100,00 грн зі строком користування протягом 36 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в термін до 11 березня 2023 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,99 % від суми кредиту.

Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст.611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18 жовтня 2019 року №701, від 08 січня 2020 року №601, від 11 березня 2020 року №101 складені в передбаченій законом письмовій формі, підписані сторонами, містять усі умови, що є істотними для кредитних договорів, зокрема про предмет договору (вид, розмір, валюта кредиту), порядок та строк повернення кредиту, ціну. Таким чином вказані заяви складають собою кредитний договір.

З матеріалів справи вбачається, що банк виконав умови договорів щодо надання відповідачці кредитів (платіжна інструкція № TR.38298236.52114.8810 від 18 жовтня 2019 року, платіжна інструкція № TR.40183166.104689.8810 від 08 січня 2020 року, платіжна інструкція № TR.41536008.73952.8810 від 11 березня 2020 року).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, останнім нарахована заборгованість в загальному розмірі 143526,35 грн, а саме:

- за кредитним договором №701 від 18 жовтня 2019 року в розмірі 63142,03 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 38245,80 грн, заборгованість за процентами в розмірі 14,56 грн, заборгованість за комісією в розмірі 24881,67 грн;

- за кредитним договором № 601 від 08 січня 2020 року в розмірі 47949,19 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 24393,14 грн, заборгованість за процентами в розмірі 8,75 грн, заборгованість за комісією в розмірі 23547,30 грн;

- за кредитним договором № 101 від 11 березня 2020 року в розмірі 32435,13 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 17093,54 грн, заборгованість за процентами в розмірі 6,11 грн, заборгованість за комісією в розмірі 15335,48 грн.

Проте суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, а саме в частині нарахування процентів та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно п.11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на час укладення договорів) споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Тобто, споживчим є будь-який кредит, наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного Банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил.

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, а також інші обов`язкові платежі), які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (крім платежів, що згідно із законодавством України не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом).

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення комісій як щомісячної плати за обслуговування кредиту. Тобто позивач фактично встановив сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія має сплачуватись позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій в якості послуг на користь позичальника, матеріали справи не містять, і тому ця умова є нікчемною умовою договору, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута на вимогу кредитора з позичальника.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, та висновками Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року, зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року при розгляді справи №363/1834/17, де визначено, що комісія, яка нараховується банком є послугою з обслуговування кредиту, а тому не підлягає стягненню на користь кредитора при наданні позичальнику коштів на придбання споживчої продукції.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

За наведених обставин вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту, яка хоча і погоджена з позичальником, але за своєю нікчемністю не підлягає задоволенню.

Крім цього, з розрахунків заборгованості за вказаними кредитними договорами вбачається, що банк здійснив часткове нарахування процентів поза межами встановлених договорами строків кредитування, а саме: після 18 жовтня 2022 року за договором №701 від 18 жовтня 2019 року, після 08 січня 2023 року за договором №601 від 08 січня 2020 року, після 11 березня 2023 року за договором №101 від 11 березня 2020 року.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦКУкраїни право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За встановленого, нарахування процентів поза межами строку кредитування, тобто після 18 жовтня 2022 року за договором №701 від 18 жовтня 2019 року, після 08 січня 2023 року за договором №601 від 08 січня 2020 року, після 11 березня 2023 року за договором №101 від 11 березня 2020 року не відповідає умовам договорів.

При цьому позивач не заявляє окремих вимог щодо застосування передбачених ч. 2 ст.625 ЦК України наслідків порушення позичальником грошового зобов`язання, а тому такі вимоги не є предметом судового розгляду. Разом з тим, нарахування процентів за період прострочення виконання грошового зобов`язання є незаконним протягом періоду дії на території України воєнного стану (п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України).

Таким чином, з огляду на викладене, з відповідачки на користь позивача належить до стягнення заборгованість за договорами в загальному розмірі 45989,87 грн, а саме:

- за кредитним договором №701 від 18 жовтня 2019 року в розмірі 22820,33 грн (38245,80 грн (заборгованість за тілом кредиту) + 7,28 грн (проценти, нараховані в межах строку кредитування за період з 18 жовтня 2019 року по 18 жовтня 2022 року) 15432,75 грн (кошти сплачені відповідачкою, які були зараховані в порядку погашення заборгованості за комісією);

- за кредитним договором № 601 від 08 січня 2020 року в розмірі 12382,09 грн (24393,14 грн (заборгованість за тілом кредиту) + 4,87 грн (проценти, нараховані в межах строку кредитування за період з 08 січня 2020 року по 08 січня 2023 року) 12015,92 грн (кошти сплачені відповідачкою, які були зараховані в порядку погашення заборгованості за комісією);

- за кредитним договором № 101 від 11 березня 2020 року в розмірі 10787,45 грн (17093,54 грн (заборгованість за тілом кредиту) + 3,52 грн (проценти, нараховані в межах строку кредитування за період з 11 березня 2020 року по 11 березня 2023 року) 6309,61 грн (кошти сплачені відповідачкою, які були зараховані в порядку погашення заборгованості за комісією).

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) у розмірі 775,17 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог 32 %).

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, ідентифікаційний код 14282829, заборгованість:

- за кредитним договором №701 від 18 жовтня 2019 року в розмірі 22820,33 грн,

- за кредитним договором № 601 від 08 січня 2020 року в розмірі 12382,09 грн,

- за кредитним договором № 101 від 11 березня 2020 року в розмірі 10787,45 грн, а всього 45989,87 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, ідентифікаційний код 14282829, судовий збір у розмірі 775,17 грн

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Л.В. Лузан