РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Пасько І.Б.,

представника відповідача- адвоката Істеревича А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред`явив до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 10966 гривень, витрати на правову допомогу та судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 20.09.2021 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та відповідачем укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АТ1371106. Вказаний договір укладено стосовно транспортного засобу BMW 730 державний номерний знак НОМЕР_1 .

27.11.2021 року о 22.50 год. в м. Тернополі по вул. С. Будного сталося ДТП за участю транспортного засобу BMW 730 державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «МAN» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.12.2021 року справа №607/22320/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної ДТП. Внаслідок вказаної ДТП власнику автомобіля «МAN» , державний номерний знак НОМЕР_2 завдано матеріальну шкоду.

На підставі страхового акту №040/037/19673/22/1 ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 10966 грн. 63 коп., що підтверджується платіжним дорученням №25713 від 20.07.2022 року.

Згідно з постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2024 року справа №607/22433/21 під час вчинення ДТП ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Після здійснення виплати страхового відшкодування у ПрАТ «УПСК» виникло право регресної вимоги до відповідача. 03.03.2023 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги - відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування. Таким чином, позивач отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодуваня за полісом №АТ/1371106 від 20.09.2021 року. Враховуючи вищевикладене позивач просить задовольнити позов.

20.08.2024 ухвалою судді відкрито провадження по справі постановлено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача надав відзив, у якому просив відмовити в задоволенні позову повністю. Вказував, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не мала права продажу вимоги по договору третій особі без наявності письмової згоди боржника. В силу приписів ч.2 ст. 516 ЦК України, що повідомлення боржника про заміну кредитора має бути зроблено неодмінно в письмовій формі Невиконання цієї вимоги означає,що боржник, який виконав зобов`язання первісному кредитору, вважається таким, що звільнився від покладеного на нього обов`язку. У такому випадку новий кредитор не може пред`явити претензії відносно невиконання зобов`язання до боржника.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому вказував, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому кредитору або свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про відступлення права вимоги Новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання. Саме по собі неповідомлення боржника про відступлення права вимоги не припиняє зобов`язання сторін і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора. Представник посилався на практику Верховного суду у постанові КЦС від 06.02.2018 № 278/1679/13-ц. Також представник позивача вказує, що згідно з Постановою Верховного Суду України у справі 3-43 гс15, за загальним правилом, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів.

Представником відповідача надано відповідь на відзив, у якій вказано аналогічні відзиву доводи.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, однак просили розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 просив у задоволенні позову відмовити з мотивів наведених у відзиві.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що транспортний засіб «МAN», державний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 6141.

20.09.2021 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/1371106, згідно умов якого страхова компанія взяла на себе зобов`язання відшкодувати шкоду заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу марки BMW 730 державний номерний знак НОМЕР_1 . Страхова сума заподіяну майну 130000 грн., розмір франшизи 2600 грн. Станом на 27.11.2021 року поліс АТ/1371106 дійсний.

27.11.2021 року о 22.50 год. в м. Тернополі по вул. С. Будного сталося ДТП за участю транспортного засобу BMW 730 державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «МAN» , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2023 року справа №607/22320/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.05.2022 справа №607/22433/21, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що 27.11.2021 року о 22.50 год. в м. Тернополі по вул. С. Будного 44, ОСОБА_2 , керував транспортним засобом BMW 730 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Вказані обставини не заперечуються відповідачем та його представником.

З метою отримання відшкодування ОСОБА_5 07.07.2022 року звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про подію та виплату страхового відшкодування.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 04.02.2022, за результати огляду транспортного засобу «МAN TGX 18/440», державний номерний знак НОМЕР_2 було виявлено множинні пошкодження елементів автомобіля.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування за договором страхування АТ-1371106 від 20.06.2021 вартість відновлювального ремонту 14254,21 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу -13566,63 грн., страхове відшкодування -10966,63 грн.

19.07.2022 було складено Страховий Акт № 040/037/019673/22/1, за договором страхування АТ 1371106 від 20.09.2021 за подією, яка мала місце 27.11.2021 о 22 год 50 хв. в м. Тернопіль, по вулиці Степана Будного, 44. Страхувальником є ОСОБА_2 , предмет страхування автомобіль BMW 730 державний номерний знак НОМЕР_1 . Потерпілим від страхового випадку є ОСОБА_3 , автомобіль потерпілого «МAN», державний номерний знак НОМЕР_2 . Страхове відшкодування визначено в розмірі 10966,63 грн.

ПрАТ «УПСК» виконало покладений на нього обов`язок по виплаті страхового відшкодування потерпілому, зокрема перерахував на рахунок ОСОБА_3 10966.63грн., що підтверджується платіжним дорученням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за №25713від 20.07.2022 року.

З метою досудового врегулювання спору, 29.11.2022 відповідачеві ОСОБА_2 було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регрессу, яку відповідач в добровільному порядку не виконав.

Вказані обставини не оспорюються відповідачем та його представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно із ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами ч. 1 ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Стаття 27 Закону України "Про страхування", регламентує, що Страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі.

Статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у ПрАТ «УПСК» виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема пункту 38.1, підпункту 38.1.1.

03.03.2023 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір цесії №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування.

В Додатку до вказаного договору є вимога до ОСОБА_2 на суму 10966,63 грн. номер договору страхування 040/037/019673/22/1.

Згідно із частиною першою статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина 3 статті 512 ЦК України).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11 наголосила, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позивач набув право вимоги щодо страхової виплати, виплаченої ПрАТ «УПСК», яке виконало свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що страхова компанія не мала права відступати право вимоги без письмового повідомлення відповідача, оскільки твердження не ґрунтуються на законі.

Відтак, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 968,96 грн.та витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн.

Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Так, повноваження адвоката Самойленка П.М. підтверджені договором про надання правової допомоги від 01.11.2022 № 01/11/22.

Як вбачається з Договору про надання правової допомоги від 01.11.2022 № 01/11/2022, укладеного між адвокатом Самойленком П.М. та ФОП ОСОБА_1 . Клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до Акту здачі прийняття робіт наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022 вартість послуг адвоката становить 4000 грн.

Згідно платіжної інструкції від 17.06.2024 ОСОБА_1 оплачено ОСОБА_6 4000 грн. витрат за надання правової допомоги по договору 01/11/2022.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Таким чином, позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 4000 грн.

Враховуючи вищенаведене та відсутність заперечення сторони відповідача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача 4000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 968,96 гривень судового збору, оскільки представником відповідача та відповідачем не долучено документів, які б підтверджували наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи вищенаведене, керуючись 4,10,12,76,81,263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 966, 63 грн. шкоди в порядку регресу, 4000 грн. витрат на правову допомогу та 968,96 грн.- судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 27.02.2025.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка