Справа № 539/4692/23
Провадження № 2/539/23/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2025 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Овчаренко О.Л.

за участі секретаря Ковтун І.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Лубенська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (збільшення розміру позовних вимог), просив: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії НМТ №063619 від 17.11.2020 на ім`я ОСОБА_5 , видане державним нотаріусом Другої Лубенської нотаріальної контори Іщенко Г.К., зареєстроване в реєстрі за № 2269, на житловий будинок номер АДРЕСА_1 , розташований на неприватизованій земельній ділянці; визнати за ним право на 1/2 частину домоволодіння, яке складалося з житлового будинку А-1 загальною площею 35,5 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м., сараю Б, прибудови б, погрібу В, вбиральні Г, огорожі №1, огорожі №2, замощення №5, що були розташовані по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_6 ; стягнути з відповідача на його користь 72500,00 грн. - половину вартості житлового будинку з господарськими будівлями, що був розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_4 з моменту народження проживає в будинку АДРЕСА_3 . Його старший брат ОСОБА_5 з дружиною ОСОБА_2 , яка є відповідачем по справі, проживали в окремому сусідньому будинку АДРЕСА_1 . Обидва вищевказані будинки належали їхній матері ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_3 , разом з сином ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , приватизовану земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Спадкова справа була заведена в Другій Лубенській державній нотаріальній конторі за заявою про прийняття спадщини ОСОБА_5 , який 17.11.2020 оформив право власності на спадщину за законом на житлові будинки та приватизовану земельну ділянку на себе, завіривши ОСОБА_4 , що все буде нормально, ніхто в нього житловий будинок не відбере і з нього не вижене, так як він в ньому постійно проживає. Перед смертю матері ОСОБА_5 . 22.10.2019 зняв ОСОБА_4 з реєстрації в будинку АДРЕСА_3 , мотивуючи, що матері не дають субсидію. Будучи знятим з реєстрації, ОСОБА_4 продовжував постійно проживати в будинку по АДРЕСА_3 . Після смерті матері ОСОБА_5 знову 11.03.2020 зареєстрував ОСОБА_4 в будинку. На початку 2021 року ОСОБА_5 зі своєю дружиною ОСОБА_2 продали будинок АДРЕСА_1 , в якому вони проживали, не дивлячись на прохання та застереження ОСОБА_4 не продавати будинок. Перед продажем будинку за те, що вони перейдуть жити до ОСОБА_4 в материн будинок, вони пообіцяли йому половину грошей від продажу покласти на його банківську карту. Але до цього часу ніяких грошей від продажу їхнього будинку той не отримав. Продавши спадковий будинок, ОСОБА_5 з дружиною на початку 2021 року перейшли проживати в будинок до ОСОБА_4 , і вони стали проживати в ньому втрьох разом ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після його смерті дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_4 , що буде продавати будинок, погрожуючи йому виселенням, так як він був після смерті матері оформлений тільки на ОСОБА_5 , а вона стала єдиною спадкоємицею першої черги після його смерті. ОСОБА_4 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав спадкоємця. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.07.2022 встановлено факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМН № 063620, видані 17.11.2020 на ім`я ОСОБА_5 , на житловий будинок номер АДРЕСА_3 та на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:059:0025, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , скасовані записи про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням речових прав. В ході судового розгляду вищезазначеної справи в 2022 році позивач дізнався, що до складу спадщини також входить будинок АДРЕСА_1 , який успадкував ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.11.2020. Раніше він думав, що будинок належить ОСОБА_5 . За законом після смерті матері спадкоємцями першої черги є ОСОБА_4 та його брат. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке зберіглося, або сплати грошової компенсації. Вказане спадкове майно ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги, що на час відкриття спадщини проживав постійно зі спадкодавцем, прийняв. ОСОБА_5 зі своєю дружиною ОСОБА_2 після того як оформили право власності в порядку спадкування на будинок АДРЕСА_1 17.11.2020 продали його 17.02.2021 згідно договору купівлі-продажу №151, виданого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Ставицькою Л.Г., ОСОБА_7 . Після покупки будинку ОСОБА_7 його розібрала та зруйнувала. ОСОБА_4 має право на сплату грошової компенсації вартості половини будинку АДРЕСА_1 , який протиправно успадкував та перепродав його брат ОСОБА_5 з відповідачем ОСОБА_2 . Отримані кошти від продажу будинку були витрачені на потреби сім`ї відповідача, ОСОБА_4 , не дивлячись на обіцянки, нічого з продажу будинку не дісталося.

13.10.2023 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження; задоволено клопотання позивача та витребувано від Лубенської державної нотаріальної контори та Полтавського обласного державного архіву певні докази.

22.01.2024 судом постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання представника позивача та витребувано від приватного нотаріуса Лубенського міського нотаріального округу Тищенко І.В. та Лубенської державної нотаріальної контори певні докази.

21.03.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду заяву про зміну позовних вимог (збільшення розміру позовних вимог) у справі.

21.05.2024 судом постановлено ухвалу, якою підготовче провадження у зазначеній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві. Додатково суду пояснив, що ОСОБА_5 , отримавши у спадщину будинок за адресою: АДРЕСА_2 , 20.01.2021, продав його ОСОБА_8 . 17.02.2021 ОСОБА_8 продав будинок ОСОБА_7 , яка його розібрала, тобто фізично будинку не існує. Вважає, що ОСОБА_4 має праву на сплату грошової компенсації вартості половини зазначеного будинку, який протиправно успадкував та перепродав його брат ОСОБА_5 з відповідачем ОСОБА_2 , ігноруючи заперечення позивача. Про те, що гроші з продажу будинку пішли на потребу сім`ї, не заперечує і відповідач, вказавши, що крім всього іншого з продажу будинку був куплений автомобіль, яким вони користувалися в інтересах сім`ї.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Пояснила, що її чоловік ОСОБА_5 продав отриманий у спадщину будинок за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки не міг утримувати його, бо мав ще один будинок. Будинок був дуже старий. Половину грошей від вартості спірного будинку ані вона, ані її чоловік позивачу не обіцяли. На даний час спірного будинку не існує, оскільки він був знесений. Кошти від продажу будинку чоловік витратив на лікування, бо був онкологічно хворий, від чого і помер, також у лютому 2021 року чоловік купив б/у автомобіль приблизно за 3000 доларів. Чи було зареєстроване за чоловіком право власності на автомобіль їй невідомо. Після смерті чоловіка, весною 2022 року вона передала зазначений автомобіль у Лубенський штаб самооборони. Де цей автомобіль знаходиться на теперішній час вона не знає.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що є незрозумілим як саме позовна вимога про визнання за позивачем права на нерухоме майно пов`язана з наступними позовними вимогами про стягнення грошових коштів з відповідача. Крім того, на його думку, у ОСОБА_2 відсутній обов`язок відповідати за даним позовом у зв`язку з наступним. Сторонами не оспорюється того факту, що ОСОБА_5 самостійно розпорядився спірним домоволодінням, на частину якого просить визнати право позивач. При цьому, враховуючи що дане майно набуте ОСОБА_5 в порядку спадкування після смерті його матері, воно в силу положень п. 2 ч. 1 ст. 5 СК України було його особистим майном і розпоряджатися ним він мав право не враховуючи інтереси іншого з подружжя відповідача. У подальшому ОСОБА_5 витратив кошти на свої власні потреби на лікування від онкологічної хвороби та купівлю автомобіля, який не був належним чином зареєстрований і не успадковувався відповідачем. Крім того, аналіз ст.1280 ЦК України, на яку посилається позивач, вказує на те, що її дія розповсюджується лише на спадкоємців спадкодавця, спадщина якого підлягає перерозподілу, і лише від них інший спадкоємець може вимагати перерозподілу спадщини, а у випадку, якщо вона не зберіглася, грошової компенсації. В даному випадку відповідач ОСОБА_2 не є спадкоємцем ОСОБА_6 і до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , на компенсацію вартості якого претендує позивач, ніколи жодного стосунку не мала, не успадкувала його після смерті чоловіка і не надавала дозвіл на його відчуження. Відповідач коштів від продажу будинку не отримувала, оскільки це кошти померлого, які є особистою власністю від продажу спадкового майна. Докази, що право власності на автомобіль зареєстровано за померлим, відсутні. Автомобіль не увійшов до спадкового майна після смерті чоловіка відповідача, відповідач його не успадкувала.

Представник третьої особи Лубенської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Просила винести рішення на розсуд суду.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є синами ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцв про народження.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що складено відповідний актовий запис №110.

За життя ОСОБА_6 заповітів не складала, спадкоємцями за законом після її смерті є сини ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається із домоволодіння та приватизованої земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , а також домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

17.11.2020 року Державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. ОСОБА_5 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом серії НМН № 063620, зареєстроване в реєстрі за № 2270, на житловий будинок номер АДРЕСА_3 та Свідоцтво про право на спадщину серії НМН № 063621, зареєстроване в реєстрі за № 2271, на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:059:0025, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

Також 17.11.2020 Державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НМН №063619, зареєстроване в реєстрі за № 2269, на житловий будинок з господарчими побудовами номер АДРЕСА_1 , розташований на неприватизованій земельній ділянці.

З Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №232846091 від 17.11.2020 вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , був зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 2269, виданого 17.11.2020.

Згідно з копією договору купівлі-продажу від 20.01.2021, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Тищенко І.В., зареєстрованого в реєстрі за №208, ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_8 прийняв у власність житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розташований на не приватизованій земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:059:0034. Згідно п.2.1 договору продаж предмету договору вчинений між сторонами за 145000 грн., які продавець одержав від покупця повністю до підписання цього договору.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 17.02.2021, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Ставицькою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за №151, ОСОБА_8 передав, а ОСОБА_7 прийняла у власність житловий будинок з побудовами АДРЕСА_1 , розташований на не приватизованій земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:059:0034.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №336447581 від 21.06.2023 вбачається, що 17.02.2021 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_7 , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку серія та номер: 151, виданого 17.02.2021 приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Ставицькою Л.Г.

З інформації КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» вих.№545 від 07.06.2023 вбачається, що виготовити технічний паспорт та оцінку неможливо, оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 зруйнований та розібраний.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що складено відповідний актовий запис №651.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у справі №539/4082/21 від 05.07.2022 встановлено факт постійного проживання позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії НМН №063620, видане 17.11.2020 на ім`я ОСОБА_5 державним нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., зареєстроване в реєстрі за №2270, на житловий будинок номер АДРЕСА_3 та скасовано запис про реєстрацію права власності № 39223595 від 17.11.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням речових прав на вказаний будинок; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину серії НМН № 063621, видане 17.11.2020 на ім`я ОСОБА_5 державним нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., зареєстроване в реєстрі за № 2271, на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:059:0025, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та скасовано запис про реєстрацію права власності № 39223694 від 17.11.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням речових прав на вказану земельну ділянку.

З копії спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 19.07.2021 звернулась до Другої Лубенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_5

27.07.2023 року Державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НСМ №909104 від 27.07.2023, зареєстроване в реєстрі за № 104, на 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарчих побудов номер 3, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , розташованого на неприватизованій земельній ділянці.

27.07.2023 року Державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НСМ №909105 від 27.07.2023, зареєстроване в реєстрі за № 104, на 1/2 частки земельної ділянки, загальна площа якої 0,100 га, кадастровий номер якої :03:059:0025, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Предметом спору у даній справі є визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМТ №063619 від 17.11.2020 на ім`я ОСОБА_5 , видане державним нотаріусом Другої Лубенської нотаріальної контори Іщенко Г.К., зареєстроване в реєстрі за № 2269, на житловий будинок номер АДРЕСА_1 ; визнання за позивачем права на 1/2 частину зазначеного будинку в порядку спадкування за законом та стягнення з відповідача на користь позивача 72500,00 грн. - половини вартості цього будинку.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням - кожному з них окремо.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно до ч.1 ст.1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними.

Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли її два сини ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

17.11.2020 нотаріусом ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину на весь житловий будинок з господарчими побудовами номер АДРЕСА_1 .

20.01.2021 ОСОБА_5 зазначений будинок було відчужено іншій особі шляхом укладення договору купівлі-продажу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, спадкоємцем, яка прийняла спадщину після його смерті, є його дружина ОСОБА_2 . Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Тобто житловий будинок з господарчими побудовами номер АДРЕСА_1 , що був отриманий ОСОБА_5 у власність у порядку спадкування, як і кошти, отримані від його продажу, в силу закону не був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Як зазначила відповідач, кошти від продажу спірного будинку ОСОБА_5 за життя витратив на лікування онкологічного захворювання, від якого помер, та придбання приблизно за 3000 доларів США автомобіля. Чи було зареєстровано право власності на автомобіль за ОСОБА_5 їй невідомо. Після смерті чоловіка вона передала автомобіль Лубенському штабу самооборони. Стороною відповідача заперечувалось, що кошти від продажу спірного будинку та автомобіль, придбаний за частину цих коштів, увійшли до спадкового майна ОСОБА_5 , відповідно були успадковані відповідачем. Судом встановлено, що житловий будинок з господарчими побудовами номер АДРЕСА_1 , відповідач після смерті її чоловіка ОСОБА_5 не успадкувала, оскільки останній його продав за життя. Стороною позивача суду не надано і матеріали справи не містять жодних доказів тому, що кошти від продажу спірного будинку та автомобіль, як зазначає відповідач, придбаний за частину коштів від продажу спадкового будинку, увійшли до спадкового майна ОСОБА_5 , і відповідач це майно успадкувала. Щодо автомобіля суд окремо зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тому, що ОСОБА_5 в установленому законом порядку шляхом укладення договору-купівлі продажу набув право власності на транспортний засіб.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем під час розгляду справи в суді не доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що відповідачем були порушені його спадкові права та законні інтереси, тому з цієї підстави у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову було відмовлено, а відповідач, яка є особою з інвалідністю 2 групи, звільнена від сплати судового збору, підстави для компенсації позивачу сплаченого судового збору за рахунок держави відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, стягнення грошової компенсації.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 18.03.2025.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Третя особа: Лубенська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: 37502, Полтавська область, місто Лубни, площа Вокзальна, будинок 7.

Суддя О.Л. Овчаренко