Справа №293/2080/23
Провадження № 6/293/9/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 рокуселище Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Збаражський О.М. розглядаючи заяву стягувача ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 про видачу дублікату судового наказу у справі № 293/2080/23,-

ВСТАНОВИВ:

11.03.2025 ОСОБА_1 звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області із заявою, відповідно до змісту якої просить видати дублікат судового наказу виданого Черняхівським районним судом Житомирської області у справі №293/2080/23.

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 вказала, що судовий наказ виданий Черняхівським районним судом Житомирської області 08.01.2024 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, був втрачений при пересиланні до Коростишівського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області. За вказаних обставин просить видати дублікат судового наказу.

Ухвалою від 13.03.2025 суд прийняв заяву ОСОБА_1 до свого провадження та призначив розгляд заяви на 19.03.2025.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час місце розгляду справи повідомлялись встановленим порядком.

19.03.2025 заявник подала заяву про проведення розгляду справи у її відсутності, зазначає що заяву підтримує та просить її задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи № 293/2080/23 та подану заяву, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до норм ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 17.4 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При цьому суд зазначає, що Цивільний процесуальний кодекс України не наділяє правом суд відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого листа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас, обов`язковою умовою видачі виконавчого листа є звернення до суду із такою заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документу до виконання, разом з поданням відповідних доказів сплати судового збору.

Конституційний Суд України в рішенні від 27.01.2010 № 3рп/2010 (справа № 1-7/2010) у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) констатував, що відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У частині четвертій ст.10 ЦПК України і ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Також ст. 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, в заяві про видачу дубліката судового наказу було доведено суду, що ОСОБА_1 було втрачено судовий наказ, виданий Черняхівським районним судом Житомирської області 08.01.2024 по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 від 11.03.2025 про видачу дубліката судового наказу від 08.01.2024 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись, п. 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу задовольнити.

2. Видати ОСОБА_1 дублікат судового наказу по справі №293/2080/23 провадження №2-н/293/1/2024 за заявою стягувача ОСОБА_1 до боржника ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 19.03.2025.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ