КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 381/5207/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5236/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2024 року, постановлене під головуванням судді Осаулової Н.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на навчання у розмірі 1/4 частини від її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня подачі позову до досягнення 23 років, за умови, що позивач буде продовжувати навчання (а.с. 1-2).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 червня 2017 року та постановою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 381/68/16-ц, визначено місце проживання ОСОБА_2 за місцем проживання та реєстрації батька ОСОБА_3

24 січня 2019 року Фастівським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у справі № 381/4642/17, яким звільнено ОСОБА_3 з 21 червня 2017 року від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, до виповнення дитиною повноліття, стягнутих за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2014 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 14.12.2017 року.

Позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 їй виповнилось 18 років і вона на контрактній основі продовжує навчання на контрактній основі на денній формі навчання в Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій. Самостійних доходів позивачка не має, навчання у вищому навчальному закладі оплачує батько та утримую позивача.

Вказувала, що відповідач зареєстрована як ФОП, інших дітей неповнолітніх на утриманні не має, а відтак, може сплачувати аліменти (а.с. 1-2).

29 листопада 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ОСОБА_1 - адвоката Вітера С.В., в якому останній просив врахувати, що виконавче провадження по стягненню аліментів з матері на утримання дочки до досягнення нею повноліття завершено і заборгованість по сплаті аліментів відсутня, при цьому, на даний час наявна переплата по сплаті аліментів. Натомість, ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів та пені за прострочення сплати аліментів, що неодноразово встановлювалась та стягувалась судовими рішеннями. Наразі ОСОБА_1 перебуває за кордоном, підприємницьку діяльність не веде. Відповідач згодна надавати матеріальну допомогу дочці у розмірі 1/20 частки усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно. Також представник вказав на відсутність у справі доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням (а.с. 42-49).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на навчання у розмірі - 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 листопада 2024 року до 30 червня 2027 року, а саме до закінчення навчання у Національно-науковому інституті менеджменту та підприємництва Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій. Стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів припиняється з дня припинення навчання ОСОБА_2 у Національно-науковому інституті менеджменту та підприємництва Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах сплати суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (а.с. 114-118).

Не погодившись з рішенням суду, 08 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Вітер С.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення змінити, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на період її навчання в Національно-науковому інституті менеджменту та підприємництва Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій у розмірі 1/20 частини заробітку (доходу) щомісячно, замість стягнутої частини заробітку (доходу) щомісячно; стягнути з ОСОБА_2 судові витрати (а.с. 123-126).

На обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на доводи відповідача про принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. У відзиві на позовну заяву, що залишено без уваги судом першої інстанції, було заявлено клопотання про витребування доказів судом, в якому ставилося питання про дослідження матеріального становища батьків та окремо платника аліментів, ОСОБА_1 . В клопотанні ставилося питання дослідити інформацію про доходи ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , для вирішення питання рівності часток участі у наданні фінансової допомоги позивачу. Для встановлення рівності часток участі у наданні допомоги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 просилося суд витребувати з Фастівської ДПІ ГУ ДПС у Київській області відомості про отримані доходи ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за період 2023/2024 роки. Тому, відповідне клопотання подається разом з апеляційною скаргою.

Крім того, в провадженні Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 58309598 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2019 року у справі №381/4642/17, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 14.12.2017 року. Дане виконавче провадження закінчено 06.11.2024 року. У відповідності до відповіді від 07.11.2024 року на адвокатський запит заборгованість зі сплати аліментам відсутня (станом на 04.11.2024 року) та переплата аліментів складає 10 312,50 гривень. ОСОБА_1 просила врахувати переплату, по аліментам в розмірі 10 312,50 гривень, при ухваленні рішення по справі № 381/5207/24.

Також, в провадженні Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 44196381 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на дитину. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2019 року у справі №381/4642/17, в частині що скасовано частково Київським апеляційним судом (постанова від 18.02.2020 року), звільнено ОСОБА_3 з 21.06.2017 року від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно до виповнення дитини повноліття стягнутих за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області 08.04.2014 року. У відповідності до відповіді від 20.11.2024 року на адвокатський запит заборгованість зі сплати аліментам становить 53 620,52 гривень. ОСОБА_1 просила врахувати заборгованість ОСОБА_3 , по аліментам в розмірі 53 620,52 грн. при ухваленні рішення по справі № 381/5207/24.

Враховуючи відповідь від 04.12.2024 року на адвокатський запит щодо заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 та відповідь від 21.11.2024 року на адвокатський запит щодо заборгованості по аліментам ОСОБА_3 , що надані Фастівським ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), розмір заборгованості ОСОБА_3 по аліментам складає 53 620,52 грн. та розмір заборгованості по пені (за невчасну сплату аліментів) складає 115 412,47 грн. та окремо 53 620,52 грн. що стягнуто (але не отримано виконавчий лист) згідно Постанови Київського апеляційного суду від 28.11.2024 року (провадження апеляційного суду №22-ц/824/8713/2024). З цього вбачається, що сукупний розмір заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 становить 222 653,51 грн., який ніхто не збирається сплачувати.

При розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 просить звернути увагу на те, що підставою звернення до суду стало те, що батько позивача ОСОБА_3 утримує її та оплачує навчання, хоча відповідачку ОСОБА_1 ні батько, ні позивач не ставили до відома про обраний ВУЗ та розмір витрат позивача на навчання. Жодного разу ні позивач, ні ОСОБА_3 , не ставили питання про участь відповідача у фінансових витратах і не доводили до відома. Навпаки, ними ставилося питання про позбавлення батьківських прав.

З цих підстав, ОСОБА_1 вважала, що позовна заява ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст. 175 та 177 ЦПК України, а саме в порушення п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися.

Не справедливими є також висновки суду першої інстанції про стягнення 1/4 частини доходів з ОСОБА_1 , оскільки обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не може покладатися повністю на одного з батьків. Обов`язок щодо утримання своїх дітей лежить на обох батьках. ОСОБА_2 звертаючись до суду з даним позовом, жодним чином не зазначає про розміри доходів ОСОБА_3 , в той же час намагається повністю покласти обов`язок щодо свого утримання на Відповідача, що є несправедливим. ОСОБА_2 не надала належних доказів, що витрати на утримання є настільки великими, що потребують стягнення аліментів з матері у визначеному судом першої інстанції розмірі.

Несправедливим, на думку ОСОБА_1 , є також те, що ОСОБА_3 вже стягує половину вартості навчання за 2023-2024 роки з ОСОБА_1 . У вересні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_2 , одноразово в сумі 20 850,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дочка ОСОБА_2 , що проживає з ним, вступила до вищого навчального закладу на контрактній основі. У період з 14.08.2023 року по 26.08.2024 року ОСОБА_3 сплачено за навчання 41 700,00 грн., а тому на думку позивача, половину від сплачених коштів має йому компенсувати ОСОБА_1 . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2024 року у справі № 381/4516/24 позов ОСОБА_3 був задоволений, вирішено стягнути з ОСОБА_1 суму 20 850,00 грн. та судовий збір. Але до Київського апеляційного суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу та зареєстровано апеляційне провадження № 22-ц/824/19744/2024.

Крім цього, ОСОБА_1 , у відповідності до інформації ДПС України, перебуває під захистом іншої держави, за межами України та підприємницьку діяльність не веде. Надати інформацію про отримані доходи не має можливості (а.с. 123-126).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.

06 лютого 2025 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про витребування доказів від представника ОСОБА_1 - адвоката Вітера С.В., в якому останній просив витребувати з Фастівської ДПІ ГУ ДПС у Київській області копії податкових декларацій про майновий стан і доходи ОСОБА_3 за 2023-2024 роки із зазначенням джерел їх отримання (заробітна плата, дохід від оренди майна, тощо); копії податкових декларацій платника ФОП ОСОБА_3 за 2023-2024 роки (по дату надання інформації); копії податкових декларацій про майновий стан і доходи ОСОБА_1 за 2023-2024 роки із зазначенням джерел їх отримання (заробітна плата, дохід від оренди майна, тощо); копії податкових декларацій ФОП ОСОБА_1 за 2023-2024 роки (по дату надання інформації). Відповідне клопотання було заявлено і в апеляційній скарзі (а.с. 126, 181-182).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, з мотивуванням висновків і обґрунтуванням підстав такої відмови (а.с. 187-188).

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з Єдиного реєстру судових рішень, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 червня 2017 року та постановою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 381/68/16-ц, визначено місце проживання ОСОБА_2 за місцем проживання та реєстрації батька ОСОБА_3

24 січня 2019 року Фастівським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у справі № 381/4642/17 (провадження № 2/381/16/19), яким звільнено ОСОБА_3 з 21 червня 2017 року від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно до виповнення дитиною повноліття стягнутих за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2014 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно починаючи з 14.12.2017 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року у справі №381/4642/17 рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2019 року було скасовано в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та ухвалено в цій частині нове про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів за період із 01 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року в сумі 4 604,81 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Як було неодноразово встановлено судами під час розгляду справ про стягнення пені за прострочення сплати аліментів ОСОБА_3 належним чином не виконує рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року про стягнення з нього аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів, і у зв`язку з цим з нього стягувалась пеня за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

01 вересня 2023 року між Державним університетом інформаційно-комунікаційних технологій (заклад), ОСОБА_2 (вступник) та ОСОБА_3 (законний представник) укладено Договір № 23/24-Ек-1 К/Д-24 про навчання в Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій. Відповідно до умов договору фінансування здійснюється за рахунок коштів фізичної особи (а.с. 17-18).

16 липня 2024 року між Державним університетом інформаційно-комунікаційних технологій, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду до Договору № 23/24-Ек-1 К/Д-24 про надання платної освітньої послуги (а.с. 19).

На підставі Додаткової угоди до Договору №23/24-Ек-1 К/Д - 24 про надання платної освітньої послуги від 16 липня 2024 року, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання складає 113 450,00 грн. При цьому, за перший навчальний рік вартість платної освітньої послуги складає 27 350,00 грн., за подальші - 28 700,00 грн. (а.с. 29).

Як вбачається із довідки № 37 від 13 вересня 2024 року, виданої директором Інституту Петровською С., ОСОБА_2 є здобувачем вищої освіти першого (бакалаврського) рівня другого курсу денної форми навчання Національно-наукового інституту менеджменту та підприємництва спеціальності 051 Економіка, освітньої програми Економіка підприємств ІТ-бізнесу Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій, з фінансуванням навчання за рахунок коштів фізичної особи. Термін навчання для здобування вищої освіти першого (бакалаврського) рівня з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року (наказ про зарахування № 03-51ст. від 17.08.2023 року) (а.с. 20).

За змістом ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Частиною 3 ст. 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Отже, судом враховуються: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України).

Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 71 цього Закону та ст. ст. 194 - 197, 274 СК України.

Позивач просила стягнути з відповідачки аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дочкою 23 років, 23 років, за умови, що позивач буде продовжувати навчання.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 листопада 2024 року до 30 червня 2027 року, а саме до закінчення навчання у Національно-науковому інституті менеджменту та підприємництва Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Колегія суддів погодилась з таким висновком суду виходячи з наступного.

Як було встановлено судом, з 01 вересня 2023 року ОСОБА_2 навчається в Національно-науковому інституті менеджменту та підприємництва Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій, спеціальність 051 Економіка,форма навчання денна (а.с. 17-20).

Відповідачка, заперечуючи проти позовних вимог, просила стягнути з неї аліменти надочку у розмірі 1/20 частки усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно. Посилалась на те, що вона перебуває за кордоном, підприємницьку діяльність не веде.

При цьому, остання не надала до суду будь-яких доказів щодо свого матеріального становища та неможливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у заявленому позивачем розмірі, до припинення навчання.

Крім того, відповідачка у відзиві на позовну заяву, посилалась на те, що в провадженні Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 58309598 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину. Дане виконавче провадження закінчено 06.11.2024 року. Згідно відповіді від 07.11.2024 року на адвокатський запит, заборгованість зі сплати аліментам відсутня (станом на 04.11.2024 року) та переплата аліментів складає 10 312,50 гривень. Відтак, ОСОБА_1 просила врахувати переплату, по аліментам в розмірі 10 312,50 гривень, при ухваленні рішення по справі № 381/5207/24.

Також, в провадженні Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 44196381 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на дитину. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2019 року у справі №381/4642/17, в частині що скасовано частково Київським апеляційним судом (постанова від 18.02.2020 року), звільнено ОСОБА_3 з 21.06.2017 року від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно до виповнення дитини повноліття стягнутих за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області 08.04.2014 року. Відповідно до відповіді від 20.11.2024 року на адвокатський запит заборгованість зі сплати аліментам становить 53 620,52 гривень. Відтак, позивачка просила врахувати заборгованість ОСОБА_3 , по аліментам в розмірі 53 620,52 грн. при ухваленні рішення по справі № 381/5207/24.

Проте, суд апеляційної інстанції відхиляє вказані доводи відповідача, оскільки вказані виконавчі провадження стосуються виконання рішень суду в межах інших справ, а відтак виходять за межі предмету доказування у цій справі та не можуть бути враховані судом при вирішення питання про стягнення аліментів у даній справі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що повнолітня дочка відповідача, яка навчається, перебуває на забезпеченні батька, потребує матеріальної допомоги, а тому стягнення аліментів з матері на її утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків. Визначений розмір аліментів у сумі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу)щомісячно, є обґрунтованим та таким, що відповідає потребам доньки.

Інші доводи апелянтане спростовують правильність висновків суду першої інстанції, тому суд апеляційної інстанції їх відхилив.

Слід поновити дію рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2024 року, зупиненого за клопотанням апелянта ОСОБА_1 ухвалою Київського апеляційного суду від 13 січня 2025 року (а.с. 172-173).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2024 року - залишити без змін.

Поновити дію рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2024 року.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова