Справа № 346/218/24
Провадження № 2/346/115/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю секретаря Насадик В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт,

ВСТАНОВИВ:

в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він придбав у відповідача квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до розписки від 02.07.2023 року відповідач взяв на себе зобов`язання до 30.09.2023 року виконати такі види робіт щодо вищевказаного будинку як: оздобити та пофарбувати фасад цілого будинку; оздобити сходову клітку належним чином (встановити сходову плитку); оздобити плиткою прибудинкову територію згідно з проектом. У разі невиконання даних робіт відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти в сумі 3 000 доларів США.

Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаною розпискою не виконав та зазначені грошові кошти позивачу не повернув.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 3 000 доларів США, що згідно з курсом НБУ на час подачі даного позову (січень 2024 року) становило 108 202 грн. 50 коп.

Представник відповідача, адвокат Дикун І. В. 12.03.2024 року подав до суду письмові пояснення, датовані 10.03.2024 року, в яких просить відмовити у задоволенні даного позову з наступних підстав.

Розписка від 30.09.2023 року, на підставі якої позивач просить суд стягнути грошові кошти в зазначеній сумі з відповідача, не відповідає вимогам, які висуваються до договору позики, оскільки позивач не передав відповідачу жодних грошових коштів або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, таку розписку не можна розцінювати як договір будівельного підряду, оскільки жодна проектно-кошторисна документація за цією розпискою не складалася. Не є дана розписка також і договором про надання послуг, оскільки за таким договором оплата послуг покладається на замовника. Тому представник відповідача вказує, що між сторонами укладено договір про спільну діяльність у будівництві та згідно з п. 9.1 цього договору відповідач не обмежений у строках виконання будь-яких робіт (а. с. 39, 40).

Крім того, 19.02.2025 року вказаний представник відповідача подав до суду через підсистему «Електронний Суд» звернення, в якому вказує, що на даний час відсутній предмет спору, оскільки позивач подарував вказану квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_3 (а. с. 168-170).

Позивач в судові засідання 24.02. та 06.03. 2025 року, тобто повторно, не з`явився, про місце та час судового розгляду повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань про продовження судового розгляду без його участі до суду не подав.

В судових засіданнях, які проводилися раніше, сторона позивача підтримувала позовні вимоги, вважала їх обґрунтованими та просила задовольнити їх.

Відповідач та його представник, адвокат Дикун І. В. в судове засідання 06.03.2025 року не з`явилися, того дня 06.03.2025 року вказаний представник подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі, відмовити у задоволенні позову та вирішити питання щодо повернення відповідачу грошових коштів, внесених в якості забезпечення позову, в розмірі 108 202 грн. 50 коп.

У зв`язку з неявкою в судове засідання 06.03.2025 року сторін (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Згідно з частинами 1-3 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Судом встановлено, що 02.07.2023 року сторонами складено розписку, відповідно до якої відповідач взяв на себе зобов`язання до 30.09.2023 року виконати такі види робіт щодо вищевказаного будинку, як: оздобити та пофарбувати фасад цілого будинку; оздобити сходову клітку належним чином (встановити сходову плитку); оздобити плиткою прибудинкову територію згідно з проектом. У разі невиконання даних робіт відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти в сумі 3 000 доларів США (а. с. 6).

Однак, згідно з даним витягу з Державного реєстру речових прав № 337682128 від 01.07.2023 року позивачу станом на день формування цього витягу належала квартира АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Інших доказів у обґрунтування позовних вимог позивачем не долучено.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем не надано достатньо доказів, які в своїй сукупності дають змогу дійти до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Позивачем не доведено належними доказами факту невиконання відповідачем взятих на себе за вказаною розпискою зобов`язань.

При цьому слід зазначити, що ухвалою вказаного суду від 26.11.2024 року в даній цивільній справі задоволено клопотання позивача та призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам спільному підприємству «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» (а. с. 145-147).

Однак, 28.01.2025 року на адресу суду надійшло клопотання експерта вказаного спільного підприємства Юзвенко Р. В. про надання додаткових матеріалів необхідних для проведення вказаної експертизи, а саме проектно-кошторисної документації, виконаної відповідно до «Державних будівельних норм України (ДБН А.2.2-3.2014 з редакцією від 15.09.2023 року, зі змінами № 1, 2. Склад та зміст проектної документації на будівництво», разом з яким вказаним експертом повернуто матеріали даної цивільної справи у зв`язку із відсутністю вищевказаної документації (а. с. 155).

Судом також встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 413027555 від 13.02.2025 року, вищевказана квартира на підставі договору дарування № 249, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області 31.01.2025 року, на праві власності перейшло від позивача до ОСОБА_3 (а. с. 170).

Враховуючи, що ні сторона позивача повторно не прибула в останні засідання, суд розцінює вказані неявки як втрату позивачем інтересу до даної справи , і позивач, відчуживши вказану квартиру, також втратив право подальшого підтримання заявленої вимоги до відповідача.

На підставі наведеного суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову в задоволенні даного позову у зв`язку з його безпідставністю.

Крім того, відповідно до положень п. 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЦПК України у разі вжиття судом заходів забезпечення позову про стягнення грошової суми чи позову майнового характеру про порушення прав інтелектуальної власності відповідач (інша особа) може за своєю ініціативою забезпечити позов шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вимог позивача або надання гарантії банку на таку суму.

Відповідно до копії платіжної інструкції №1.95446881.1 від 17.02.2025 року відповідач вніс на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області грошові кошти в сумі 108 202 грн. 50 коп. в порядку ч. 4 ст. 156 ЦПК України.

Відповідно до частин 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

З огляду на це, грошові кошти в зазначеній сумі слід повернути відповідачу.

Крім того, захід забезпечення позову у виді накладення арешту на майно відповідача скасовано ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.02.2025 року (а. с. 175-177).

На підставі викладеного, ст. 509, 526, 530 610, 611, 626, 629 Цивільного кодексу України, та, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 89, 156, 158, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_3 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_4 , про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт, а саме за розпискою від 02.07.2023 року, в сумі 3 000 доларів США, що згідно з курсом НБУ на момент подання позову становило 108 202 грн. 50 коп., відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Повернути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_4 , грошові кошти в сумі 108 202 (сто вісім тисяч двісті дві) гривні 50 копійок, які внесені ОСОБА_2 згідно з платіжною інструкцією №1.95446881.1 від 17.02.2025 року, призначення платежу: «Внесення суми забезпечення позову по цивільній справі 346/218/24 платник ОСОБА_2 », отримувач: ДКСУ м. Київ, код отримувача: 26289647, рахунок отримувача: UA0002265, надавач платіжних послуг отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17.03.2025 року.

Суддя: Калинюк О. П.