Справа № 234/800/22
Провадження № 2/202/528/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мариніна О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Куліш А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 234/800/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У 2022 року позивачка звернулася до суду Краматорського міського суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем вона має дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає з матір`ю. Приймаючи до уваги положення СК України, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі частки його доходу.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд змінив територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська та справу передано до визначеного суду.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12.10.2023 року, матеріали цивільної справи за позовом було передано головуючому судді Мариніну О.В.

Відповідач скориставшись своїм правом, 14.11.2023 подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що 31.08.2020 ним складено афідевіт на користь неповнолітнього сина ОСОБА_3 щодо добровільного перерахування періодичного платежу на його утримання (з позначкою утримання/аліменти), документ складено та завірено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Луцькою О.А., зареєстровано в реєстрі за № 381, що свідчить про намір щирої допомоги і підтримки сина. Зазначив, що регулярно надсилає кошти на утримання дитини, всіляко намагається допомагати з придбанням іграшок, техніки, контактувати з дитиною, що всіляко блокується самою позивачкою. Вважає, що здійснює добровільну допомогу дитині та діє відповідно до п. 3 ст. 179 СК України, а тому спір про аліменти відсутній і позовні вимоги безпідставні.

Зазначив, що існує судове рішення Печерського районного суду від 07.03.2023 по справі № 757/36502/22 про стягнення аліментів на користь неповнолітньої дитини з самої матері дитини, а позивачкою вже подавався позов про стягнення аліментів на користь неповнолітнього сина (справа № 234/12563/20). У зв`язку з чим просив залишити позовну заяву без розгляду.

Ухвалою від 15.11.2023 було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки вже є судовий наказ, що набрав законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу за результатом розгляду якою постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.03.2024 ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року про відмову у відкритті провадження скасовано, а справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, призначено підготовче судове засідання.

Відповідач, скориставшись своїм правом, подав уточнений відзив, доводи якого зводив до того, що ним складено афідевіт на користь неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Він регулярно надсилає кошти на утримання дитини, всіляко намагається допомагати з придбанням іграшок, техніки, контактувати з дитиною, що всіляко блокується саме позивачкою. Вважає що постійне проживання дитини з матір`ю нічим не доведено, місце проживання дитини не визначено. Позивачка весь час відмовляє повідомляти на які потреби витрачаються кошти, відмовлялася їх передавати дитині. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Позивачкою не додано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що дитина ОСОБА_3 проживає саме з нею та вона сама утримує дитину. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачка подала відповідь на уточнений відзив, згідно якого вважає доводи відповідача не обґрунтовані та такими що не відповідають дійсності, оскільки дитина живе зі нею все своє життя, а останні 2 роки вони знаходяться в евакуації в Естонській Республіці, що підтверджує довідка про тимчасовий захист з перекладом на українську мову. Зазначила, що Постановою Донецького апеляційного суду №234/12563/20 (провадження 22-ц/804/1209/21 від 20 квітня 2021 року було дано правову оцінку афадевіту ОСОБА_2 , а рішенням Дніпровського Апеляційного суду по справі № 202/3044/23 (провадження № 22-ц/803/2412/24) відмовлено ОСОБА_2 в позові щодо позбавлення її батьківських прав. Вважає, що ОСОБА_2 регулярно і неодноразово зловживає своїми процесуальними правами, оскільки не зважаючи на те, що дитина постійно проживає з матір`ю, ним було отримано наказ Печерського районного суду м. Київ щодо виплати йому аліментів на утримання дитини, який визнано таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач, будучі неодноразово належним повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання жодного разу не з`явився.

За клопотанням відповідача підготовчі судове засідання, призначені на 10.05.2024, 22.07.2024, 26.08.2024, 07.10.2024, 12.11.2024 та 13.01.2025 було відкладено.

В той же час, згідно телефонограми від 07.10.2024, за погодженням із самим відповідачем, судове засідання відкладалось та погоджувалася наступна дата засідання на 12.11.2024, яка погодження ним, як така, що підходить для особистої участі у засіданні в приміщенні суду.

Не зважаючи на це, відповідач знову надав заяву про відкладення розгляду справи, мотивуючи це участю у судовому засіданні у Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області, на що 28.11.2024 позивачка заперечила, зазначивши про те, що у судовому засіданні в Естонській республіці встановлено його місце проживання у Австрії.

У підготовче судове засідання 25.02.2025 відповідач знову не з`явився, у зв`язку з чим судом закрито підготовче засідання за його відсутності та призначено справу до розгляду на 18.03.2025, про що повідомлено відповідача.

18.03.2025 відповідач в черговий раз надіслав на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи через зайнятість у іншому судовому засіданні.

В той же час, вже після часу на який призначено розгляд справи об 11-58 год. Відповідач надіслав заяву про те, що очікує судового засіданні в режимі відеоконференції, про що клопотань ним не подавалось, а дану заяву подано вже після переходу суду до стадії ухвалення рішення.

Сукупність вказаних обставин на переконання суду свідчить про цілеспрямовану стратегію відповідача, спрямовану на затягування розгляду справи, а тому, зважаючи тривалість судового провадження, категорію справи, приймаючи до уваги, що за час перебування справи у суді ( в тому числі у провадженні нового складу суду) сторонами, зокрема й відповідачем подано усі можливі документи по суті справи та письмово висловлено свої позиції, з метою дотримання прав дитини, суд вважає за доцільне розглянути справу без участі відповідача, за наявними матеріалами.

Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд вжити заходи для скорішого розгляду справи з метою забезпечення права дитини на утримання.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку.

Як встановлено судом згідно матеріалів справи, 27.04.2013 року сторони уклали шлюб, в якому народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини від 12.08.2020, де батьками дитини є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ( а.с. 7).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30.09.2021 шлюб між сторонами розірвано ( а.с. 8).

Станом на дату звернення до суду 26.01.2022 дитина разом із матір`ю ОСОБА_1 проживали у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом про фактичне проживання ( а.с. 9).

31.08.2020 ОСОБА_4 складено афідевіт на користь неповнолітнього сина ОСОБА_3 щодо добровільного перерахування періодичного платежу на його утримання (з позначкою утримання/аліменти), який складено та завірено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Луцькою О.А., зареєстровано в реєстрі за № 381 ( а.с. 27).

Судовим наказом виданим Печерським районним судом м. Києва від 07.03.2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, на утримання дитини, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 14 грудня 2022 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 19 зворот).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.07.2023 року визнано таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ у справі № 757/36502/22-д. виданий 07 березня 2023 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 14 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнення з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір у розмірі 268 грн 40 коп. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113080523).

При цьому, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.07.2023 року встановлено, що малолітній син сторін ОСОБА_3 проживає разом з матірю ОСОБА_6 , що було підтверджено копією посвідки на проживання дитини в Республіці Естонія з 07 квітня 2022 року. Протилежного батьком дитини не доведено.

Постановою Київського апеляційного суду від 06.03.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 липня 2023 року без змін.

При цьому з постанови Київського апеляційного суду від 06.03.2024 вбачається, що на підтвердження проживання сина разом з нею ОСОБА_1 долучала до справи копії посвідок на тимчасове проживання на підставі тимчасового захисту, виданих у відповідності до імплементаційного рішення (ЄС) Ради Європейського Союзу № 2022/382 від 04 березня 2022 року та розпорядження Уряду Естонської Республіки №66 від 08.03.2022 у зв`язку із військовим вторгненням рф, відповідно до яких дитина ОСОБА_2 та ОСОБА_1 син ОСОБА_7 проживає разом з матір`ю в Естонській Республіці з 07 квітня 2022 року.

Як вбачається із долучених позивачкою посвідок про тимчасове проживання ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тимчасово проживають на території Естонської республіки ( дата видачі довідки 28.11.2023, дійсна до 03.03.2025).

Таким чином, проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю підтверджується Актом про фактичне проживання від 2022 року, посвідками про тимчасове проживання позивачки та дитини на території Естонської республіки від 28.11.2023, а також судовими рішеннями, які набрали законної сили - ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.07.2023 року та постановою Київського апеляційного суду від 06.03.2024.

Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказів на спростування зазначеного, відповідачем не подано.

Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За змістом частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у заявленому розмірі усіх видів заробітку (доходу) боржника - платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обставин, що мають істотне значення, зокрема, неможливості з боку батька нести витрати по утриманню дитини у розмірі, який встановлюється судом під час розгляду справи, відповідачем не доведено та судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

При цьому, позиція відповідача про те, що ним складено афідевіт, що свідчить надання добровільної допомоги дитині, а тому спір про аліменти відсутній і позовні вимоги безпідставні, суд відхиляє, оскільки наявність афідевіту чи іншої домовленості між батьками, не позбавляє права того з батьків, з ким проживає дитина, можливості звернення до суду з позовом про стягнення аліментів у судовому порядку.

Згідно із ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

На підставі ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.180 СК України та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Держави Ізраїль, РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме фактичне місце проживання АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду 26.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Держави Ізраїль, РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме фактичне місце проживання АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок (Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору в гривнях Отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/Iнд.р/22030101 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155 Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.) Рахунок отримувача UA0004630 Код класифікації доходів бюджету22030101 Призначення платежу *;101;___(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ____ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська (назва суду, де розглядається справа)

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. В. Маринін