Провадження №: 2/336/426/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Звєздової Н.С. за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та коштів на утримання, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з вказаним позовом до суду, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь:

1)аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до повноліття дитини;

2) кошти на своє утримання у розмірі 1/4 частини його доходу до досягнення сином трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов обґрунтовано тим, що вона з відповідачем з 18.02.2023 перебуває у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вона перебуває у відпусті по догляду за дитиною та самостійно займається вихованням сина та утриманням, у зв`язку з чим вимушена звернутись з вказаним позовом до суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2024 вказану справу було передано в провадження судді Щасливій О.В.

Ухвалою суду від 28.08.2024 відкрито провадження по справі.

На виконання вимог Розпорядження керівника апарата Шевченківського районного суду міста Запоріжжя №531 від 08.10.2024, Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2024, матеріали цивільної справи №336/8357/24 (провадження №2/8336/3096/2024) передано в провадження судді Звєздовій Н.С.

Ухвалою суду від 09.10.2024 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка в судове засідання не з`явились, надала заяву про задоволення позову та розгляд справи за її відсутності.

Відповідач також у судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позову.

Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони 12.02.2023 року зареєстрували шлюб у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 39 (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.06.2024, сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.8).

Вказані обставини не заперечувалася відповідачем.

З пояснень позивачки, наданих у позові та не спростованих відповідачем, останній на теперішній час постійної матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Конституцією України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою де визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей.

Зокрема, у частині другій статті 51 основного Закону України зазначається, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При визначені розміру аліментів суд враховує, що діти, які в силу віку потребують утримання від батьків, стан здоров`я дітей, зростання їх потреб з досягненням відповідного віку.

Крім того, суд враховує майновий стан сторін, їх працевлаштування, відсутність інших утриманців.

Враховуючи встановлені на підставі наданих позивачкою та не спростованих відповідачем доказів обставини справи, а також матеріального становища сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та для забезпечення реальної матеріальної підтримки та стягнення аліментів у в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що, з урахуванням коштів від батька дасть можливість утримувати дитину на належному та гідному рівні.

При цьому суд враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою та має матеріальну можливість утримувати сина та сплачувати на його користь аліменти у розмірі, зазначеному у позовній заяві. Відповідач позов визнав.

Статтею 77 СК України передбачені способи надання утримання одному з подружжя, зокрема, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, в грошовій формі та сплачуються щомісячно.

Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 8, 13).

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню.

Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів на утримання дружини в силу ст. 80 СК України суд враховує наведені в цій статті обставини і вважає, що домірним буде стягнення коштів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, як це передбачено нормами Сімейного Кодексу України.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Способи захисту цивільних прав та інтересів встановлені статтею 16 ЦК України.

Застосоване позивачем знаряддя захисту відповідає визначеним законом способам захисту цивільних прав та інтересів, таке визнання не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд може констатувати наявність законних підстав для прийняття визнання позову.

Наслідком прийняття визнання позову є його задоволення в силу наведеної статті 206 ЦПК України, тому, суд знаходить всі підстави для задоволення позову.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України).

Згідно зі ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Позивачка, як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1 211,20 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, то відповідно до положень ст.ст.141,142 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави 50 відсотків судового збору, встановленого Законом України «Про судовий збір», а саме у сумі 605,60 гривень = (1 211,20 грн./2).

Керуючись ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 23.08.2024, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання в розмірі 1/4 всіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи з 23.08.2024 та до досягнення дитиною трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_1 ; місце проживання (фактичне): АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_2 .

Суддя: Н.С. Звєздова