справа № 165/196/25
провадження №2/165/351/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гайворонського О.В.,

з участю секретаря судового засідання Дячук С.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

01 березня 2024 року між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №01.03.2024-100002631, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 10 000,00 грн, строком на 42 дні, процентна ставка у розмірі 2,33% за 1 день користування кредитом.

Кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 01 березня 2024 року ОСОБА_1 електронним цифровим підписом підписав Пропозицію про укладення договору (оферту), Заявку на отримання кредиту, Підтвердження укладання кредитного договору, та отримав на свій рахунок кошти в розмірі 10 000,00 грн, тобто було акцептовано умови договору. Під час укладання кредитного договору відповідач пройшов ідентифікацію шляхом використання Системи BankiD Національного банку та було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи.

ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" свої зобов`язання за договором виконав, надавши кредит позичальнику в розмірі 10 000,00 грн. ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти на загальну суму 3 000,00 грн, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Станом на 11.04.2024 заборгованість за кредитним договором складає 16 800,00 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000,00 грн та 6 800,00 грн заборгованості за процентами.

Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" заборгованість за кредитним договором №01.03.2024-100002631 від 01.03.2024 в розмірі 16800,00 грн, а також судові витрати по справі.

Суддя Нововолинського міського суду, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача за довіреністю Пилипчук А.С. не з`явилась, у позові просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити, надавши усі необхідні докази, не заперечила щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Також, представник відповідача адвокат Бакун О.С. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. На обгрунтування своїх заперечень посилається на те, що відповідачем було підписано пропозицію (оферту) на укладення угоди про обслуговування кредитної картки, а не кредитного договору. Зазначає, що додані позивачем письмові докази, а саме пропозиція про укладення договору (оферта), по своїй суті є лише пропозицією стороні укласти договір з урахуванням викладених умов, тобто не відображають наявних фактичних кредитних зобов`язань. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази переказу відповідачу тіла кредиту за кредитним договором №01.03.2024-100002631 від 01.03.2024, а також заперечує сам факт підписання ОСОБА_1 вказаного кредитного договору. Крім того вказує, що заявлена позивачем сума заборгованості є надуманою та не базується на жодних законних підставах.

У поданій відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача вказав, що кредитний договір між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та ОСОБА_1 було укладено шляхом: отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 01.03.2024; подання відповідачем Заявки кредитного договору; надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття Пропозиції (акцепт) кредитного договору. Таким чином, кредитний договір №01.03.2024-100002631 був укладений у електронній формі, яка прирівнюється до письмової відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію». Документи, що складають кредитний договір, були підписані відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомленні на номер телефону НОМЕР_1 , відповідач не заперечив належність йому та використання ним вказаного засобу зв`язку. Зазначив, що видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією №, а нараховані виключно в межах строку кредитування проценти є платою за користування чужими грошовими коштами, а не мірою відповідальності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи, зміст відповідних спірних правовідносин та застосовує до них такі норми права.

Судом встановлено, що 01 березня 2024 року між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №01.03.2024-100002631 в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, згідно умов якого сума кредиту становить 10 000,00 грн строком на 42 дні, із сплатою денної процентної ставки у розмірі 2,33% за 1 день користування кредитом, визначено фіксовану незмінну процентну ставу 2% за один день користування кредитом протягом кожних перших 14 днів, та фіксовану незмінну процентну ставу 2,5% за один день користування кредитом протягом наступного періоду. Дата повернення кредиту 11.04.2024 (а.с.9-16).

На виконання умов договору відповідач отримав кредитні кошти та зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені договором та додатками до нього.

Згідно довідки-розрахунку станом на 11.09.2023 утворилась заборгованість в сумі 16800,00 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000,00 грн та 6 800,00 грн заборгованості за процентами (а.с.7).

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд також виходить з наступного.

Згідно із ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи оферту кредитодавця відповідач підписом у заяві визнає та погоджується на запропоновані ним умови.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.49-51)відповідач не визнає розмір заборгованості за кредитним договором №01.03.2024-100002631 від 01.03.2024 та підписання останнім вказаного договору, посилаючись на те, що заявлені вимоги є необгрунтованими та безпідставними через відсутність угод, які породили б заборгованість по кредитним зобов`язанням, оскільки ним було підписано лише пропозицію (оферту) на укладення угоди про обслуговування кредитної картки, а не кредитний договір, що не відображає наявних фактичних кредитних зобов`язань перед кредитодавцем.

Суд не бере до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві, з огляду на таке.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно із ч.12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Враховуючи наведені норми закону, укладений в електронній формі кредитний договір №01.03.2024-100002631 від 01.03.2024 законодавчо прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а отже відображає наявні кредитні зобов`язання відповідача перед ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР".

За змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 80, ч. 6 ст. 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відповідачем не доведено належними, допустимими, достатніми доказами викладені у відзиві на позовну заяву заперечення щодо непідписання кредитного договору №01.03.2024-100002631 від 01.03.2024 та невизнання суми заборгованості за даним кредитним договором.

Крім того, твердження відповідача про несправедливість, недобросовісність та нерозумність розміру нарахованих йому відсотків за користування кредитом спростовуються умовами договору, які є чіткими та зрозумілими, ОСОБА_1 підписав вказаний договір.

При застосуванні норм права до спірних правовідносин суд керується також наступним.

До відзиву на позовну заяву представником відповідача долучено довідку, видану т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 мобілізований та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 у званні головного сержанта з 04 січня 2024 року по теперішній час (а.с.54). Даний факт підтверджується також відомостями про місце роботи позичальника, зазначеними у договорі, згідно яких на дату укладення кредитного договору останній перебуває у лавах ЗСУ (а.с.16).

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У статтях 1 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Таким чином, судом встановлено, що у період укладення та виконання умов кредитного договору №01.03.2024-100002631 відповідач мав статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до відповідача не може застосовуватись примус до зобов`язання сплатити проценти за користування кредитом.

Враховуючи наведені положення законодавства, зважаючи на право відповідача, як військовослужбовця, на гарантоване законом надання йому відповідних пільг, суд приходить до висновку, що позов ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" підлягає задоволенню частково в частині стягнення з відповідача 10 000,00 грн заборгованості за основним боргом.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем зазначено ціну позову в сумі 16 800,00 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 10 000,00 грн, що складає у пропорційному відношенні 59,52%.

При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, отже компенсація відповідачем судового збору позивачу за подання позовної заяви має складати 1 441,81 грн, що є пропорційно задоволеним вимогам, виходячи з розрахунку: 2 422,40 грн х 0,5952 = 1 441,81 грн.

Керуючись ст.ст.12, 89, 141, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" 10 000 (десять тисяч) гривень основного боргу за кредитним договором № 01.03.2024-100002631 від 01 березня 2024 року.

Стягнутиз ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" судовий збір в розмірі 1 441 (одна тисяча чотириста сорок одна) гривня 81 копійка.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", , юридична адреса: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Олександр ГАЙВОРОНСЬКИЙ