Справа № 201/2835/25
Провадження № 2-з/201/54/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Покопцевої Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Тоцької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву в залі суду м. Дніпра заяву представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Дудки Вікторії Борисівни, треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Ірина Анатоліївна, відділ Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Оріхівської міської ради, про витребування доказів до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

Через підсистему «Електронний суд» 10.03.2025 р. від представника АТ КБ «Приватбанк» Дудки В.Б. до суду надійшло клопотання, яким в порядку ч.4 ст.84 ЦПК України просить витребувати у приватного нотаріуса Зайченко Ірини Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ) копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та витребувати у Відділу Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Оріхівської міської ради (70561, Запорізька обл., Оріхівський р-н, с. Нестерянка, вул. Центральна, буд. 5) інформацію про склад сім`ї ОСОБА_1 та інформацію про осіб зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ( АДРЕСА_2 ) станом на дату смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що між ОСОБА_1 як позичальником та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, за яким мається заборгованість.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер.

09.09.2024 р. банк звернувся з претензією кредитора до Першої дніпровської державної нотаріальної контори, яка листом від 17.09.2024 р. повідомила, що претензія кредитора була перенаправлена за належністю до приватного нотаріуса Зайченко Ірини Анатоліївни.

Приватний нотаріус Зайченко Ірина Анатоліївна у листі від 29.10.2024 р. підтвердила, що в її провадженні знаходиться спадкова справа після смерті позичальника. Жодної інформації про спадкоємців позичальника банку надано не було у зв`язку з дією положень ст. 8 Закону України «Про нотаріат».

Представник заявника АТ КБ «Приватбанк» просив розглянути клопотання без його участі. Інші особи в судове засідання не з`явилися, клопотань заяв до суду не направляли.

Беручи до уваги, що правилами ч. 3 ст. 118 ЦПК України закріплено, що неявка заявника не перешкоджає розгляду поданої заяви, суд розглядає заяву за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено, серед іншого, вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (п. 4 ч. 2 ст 84 ЦПК України).

Так, метою процесуального інституту витребування доказів є допомога сторонам в отриманні доказів, які вони не можуть одержати самостійно, що підтверджується обов`язком особи, яка заявляє клопотання про витребування доказів, долучити до нього відомості про неможливість отримання таких доказів особисто.

Відповідно до ч.4 ст.84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку , встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до частини другої статті 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно із частиною третьою статті 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Вимоги, що ставляться до форми та змісту заяви про забезпечення доказів, визначені положеннями статті 117 ЦПК України.

Відповідно до пунктів чотири-п`ять частини першої статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Таким чином, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (стаття 84 ЦПК України).

Як вбачається із поданої заяви, АТ КБ «Приватбанк» має намір подати до суду позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємців померлого.

Банк, звертаючись до суду, подав клопотання про витребування доказів на підставі ч. 4 ст. 84 ЦПК України. При цьому вказав, що витребувана інформація необхідна особі, яка може набути статусу позивача, для звернення до суду з відповідним позовом. Банк позбавлений можливості самостійно отримати необхідні відомості про коло спадкоємців після смерті позичальника, а також інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем, для захисту своїх прав та інтересів у судовому порядку.

Заявник звертає увагу суду на те, що він наразі позбавлений можливості захистити свої права та інтереси в судовому порядку, оскільки не володіє інформацією про спадкоємців, а відтак не може визначити підсудність майбутнього позову та виконати вимоги процесуального закону в частині зазначення у позові інформації про відповідача(ів). Пред`явлення позовів до невідомих осіб, без зазначення відповідача(ів), ЦПК України не допускається.

Заявник надав до суду докази неможливості самостійно отримати такі докази (жодної інформації про спадкоємців позичальника банку надано не було в силу ст. 8 Закону України «Про нотаріат»).

Суд зауважує, що витребувані документи мають пряме відношення до предмету спору та сприятимуть можливості пред`явлення позову, а самостійно заявник отримати такі відомості не має можливості.

Відтак клопотання в частині витребування спадкової справи слід задовольнити.

Але слід звернути увагу банку, що за положеннями ч.4 ст. 116 ЦПК України, забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.

Відділ Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Оріхівської міської ради знаходиться за адресою: 70561, Запорізька обл., Оріхівський р-н, с. Нестерянка, вул. Центральна, буд. 5, тобто місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія, не є Соборний район м. Дніпра.

Відтак слід залишити без розгляду клопотання в частині витребування інформації про склад сім`ї ОСОБА_1 та інформації про осіб зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем як непідсудне.

Керуючись ст.ст. 84, 116, 117, 118, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Витребувати у приватного нотаріуса Зайченко Ірини Анатоліївни, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , копію спадкової справи 11/2024, заведеної після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж 15 днів.

Повний текст ухвали буде складено впродовж 5 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева