Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6844/24
Провадження № 2/711/161/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

20 лютого 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Буйновської А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ЧАРЗ-АВТО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «ЧАРЗ-АВТО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.09.2021 близько 16 год. 30 хв., водій ОСОБА_2 , керуючи автобусом Богдан А09202, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ДП «ЧАРЗ-АВТО», виконуючи трудові обов`язки водія за договором із вказаним підприємством, рухаючись в м. Черкаси по прилеглій території поблизу будинку № 74 по проспекту Хіміків, здійснив ряд порушень Правил дорожнього руху України та правил експлуатації транспортного засобу, допустивши зіткнення з мотоциклом Kawasaki GPZ 500S, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим позивачу завдано матеріальної шкоди.

Також водій та власник вказаного мотоциклу ОСОБА_1 внаслідок ДТП зазнав численних тілесних ушкоджень. З місця пригоди каретою швидкої медичної допомоги він був доставлений до хірургічного відділення КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» та госпіталізований з попереднім діагнозом: переломи численних ділянок однієї нижньої кінцівки, ЗЧМТ, струс головного мозку, лівобічна пневмонія, забій легень, шок.

27.09.2021 Черкаським районним управлінням поліції ГУ НП в Черкаській області було порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження) по факту вказаного ДТП та завдання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, про що внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002665.

Згідно висновку експерта від 10.11.2021 № 02-01/972 складеного під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, на підставі дослідження медичної картки стаціонарного хворого № 12639, ОСОБА_1 внаслідок ДТП отримав численних тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості від легких до тяжких.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.08.2022 року у справі №711/1845/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. У кримінальному процесі цивільний позов не подавався.

Транспортний засіб Kawasaki GPZ 500S, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 належить позивачу на праві власності, що підтверджується технічним паспортом.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахованау ПАТ «СК «УСГ», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4624249 від 07.05.2020 (строк дії з 15.05.2020 до 14.11.2021включно).

ОСОБА_1 , як власником мотоциклу Kawasaki GPZ 500S, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , було отримане страхове відшкодування від ПАТ «СК «УСГ» в якості компенсації за збитки, спричинені вказаному автотранспортному засобу, у зв?язку з настанням страхового випадку в рамках дії договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в розмірі 45099,06 грн., отримання якої підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» з рахунку позивача про отримання страхового відшкодування 18.08.2022, а також страхове відшкодування за збитки, спричинені здоров`ю у розмірі 165437, 42 грн., отримання якої підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» з рахунку позивача про отримання страхового відшкодування 31.03.2023.

Таким чином, страховиком власника автотранспортного засобу, яким керував винуватець ДТП, було виконано свій обов`язок по виплаті коштів потерпілому в межах страхового ліміту, відповідно до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно із звітом спеціаліста, а саме: ФОП ОСОБА_3 № 1161115 від 16.07.2022, транспортний засіб Kawasaki GPZ 500S, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , ринкова вартість ТЗ на 16.07.2022 становить 47100,39 грн., вартість відновлюваного ремонту за витратним підходом становить 253882,28грн., вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 83921,62 грн.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування ПАТ «СК «УСГ» від 18.08.2022 транспортний засіб Kawasaki GPZ 500S, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , є конструктивно знищеним, вартість залишків ТЗ після страхового випадку 2001,33 грн., сума страхового відшкодування 45099,06 грн.

Таким чином, із суми страхового відшкодування було вирахувано суму вартості залишків пошкодженого ТЗ, які було повернуто позивачу.

Позивач зазначає, що шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Позивачем було отримано від страховика власника автотранспортного засобу, яким керував винуватець ДТП - ПАТ «СК «УСГ», страхове відшкодування у розмірі 45099,06 грн. в рамках дії договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно із висновком спеціаліста ФОП ОСОБА_3 № 1161115 від 16.07.2022 вартість відновлюваного ремонту становить 253882,28 грн., вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 83921,62 грн., вартість матеріального збитку становить 47100,39 грн.

Таким чином, страховою компанією було сплачено 45099,06грн. страхового відшкодування, які було перераховано на банківський рахунок позивача та повернуто залишки автомобіля, які оцінено у 2001,33 грн. Тобто страховою компанією виконано обов`язок по страховому відшкодуванню в рамках дії договору цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач вважає, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт).

Таким чином, як на думку позивача, відповідач ДП «ЧАРЗ-АВТО» зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 206781,89 грн., що є різницею між виплаченою позивачу страховиком сумою страхового відшкодування 45099,06 грн. і 2001,33грн., в які оцінено залишки автомобіля та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, що становить 253882,28 грн., яка викликана, у тому числі, законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме, - врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу, що підлягає стягненню з відповідача, відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, оскільки страхової виплати, яку здійснено страховиком винуватця ДТП, не достатньо для повного відшкодування завданої шкоди.

Також у позовній заяві вказано, що позивачу було заподіяно тяжку шкоду, він зазнав фізичного болю та страждань, витратив багато часу і зусиль для відновлення попереднього стану, однак цього досягти не вдалось, переніс три складні операції та сильний емоційний стрес через отримані травми, мав часткову амнезію та декілька днів після ДТП перебував у реанімації під апаратом ШВЛ, борючись за своє життя, отримав 2-гу групу інвалідності. У нього назавжди порушено звичайний ритм життя, значно погіршився його психологічний та фізичний стан, що додає моральних страждань, оскільки він вже ніколи не зможе повноцінно ходити та бігати. Такі тяжкі травми, отримані в результаті ДТП, що призвели до вад здоров`я, вже ніколи не дозволять вільно обирати роботу та вести звичний спосіб життя і навіть повноцінно захищати країну, свою сім`ю, себе в умовах війни.

Крім того, зазначено, що на період воєнного стану в Україні та постійних ракетних обстрілів, відсутність власного транспортного засобу, знищеного в результаті ДТП та власна обмеженість в пересуванні через постійний хворобливий стан ноги, є значною перепоною у можливості дістатись до укриття під час повітряної тривоги, що ставить його життя та здоров`я у більшу небезпеку. Також власний транспортний засіб є засобом виживання для можливої евакуації, що було підтверджено подіями в Київській, Житомирській, Сумській, Чернігівській та інших областях України навесні 2022 року. Позивач був позбавлений одного із засобів виживання, що завдало йому додаткових душевних страждань.

Розмір заподіяної позивачу моральної шкоди визначити важко, але він має компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачу і його родині для відновлення внутрішньої душевної рівноваги, також враховуючи, що ці переживання не припинилися, оскільки триває складна реабілітація, а нога вже ніколи не стане здоровою. Розмір душевних страждань позивача оцінюється ним у 200000грн. 00 коп. Дана сума жодним чином не призведе до безпідставного збагачення, а навпаки, повністю включає в себе оцінені у грошових коштах моральні страждання, які довелося перенести позивачу з огляду на те, що ні власник транспортного засобу, яким керував винуватець ДТП, ні сам винуватець ДТП жодного разу не вийшли на контакт з потерпілим з метою допомоги в подоланні наслідків ДТП для позивача, зокрема, і допомоги з лікуванням.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи у суді складає 20000грн. 00 коп. - оплата витрат на професійну правничу допомогу, докази на підтвердження яких будуть подані до суду у передбачені процесуальним законом строки.

У позові зазначено, що наявні витрати позивача на професійну правничу допомогу пов`язані із підготовкою її до розгляду та збором доказів, до якої також відноситься представництво адвокатом інтересів потерпілого на етапі досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження № 0002665 від 27.10.2021 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки докази, зібрані в даному кримінальному провадженні та рішення суду про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, є основними доказами в цій справі. Також, до витрат позивача на професійну правничу допомогу, пов`язаних із підготовкою її до розгляду та збором доказів, відноситься представництво адвокатом інтересів ОСОБА_1 у ПАТ «СК «УСГ» з метою отримання компенсації за збитки у зв?язку з настанням страхового випадку в рамках дії договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що також є фактично процесом отримання доказів, необхідних для доведення фактів у даній справі. Таким чином, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із підготовкою справи до розгляду та збором доказів складає 60000грн. 00 коп. - оплата витрат на професійну правничу допомогу, докази на підтвердження яких будуть подані до суду у передбачені процесуальним законом строки.

Від сплати судового збору позивач звільнений, на підставі п. 2 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки позов поданий з метою отримання відшкодування шкоди, заподіяною здоров`ю позивача в результаті ДТП та звільнений на підставі п. 6 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки позов поданий з метою отримання відшкодування також матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, позивач просить суд, - стягнути з ДП «ЧАРЗ-АВТО» на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 206781грн. 23 коп., моральну шкоду у розмірі 200000 грн. 00коп., а також понесені судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу).

Ухвалою суду від 05.09.2024 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідачем відзив на позов подано не було.

В судове засіданні позивач та його представник не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Надано заяву від 20.02.2025 про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують і просять задовольнити; мають намір подати заяву про постановлення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

В судове засідання відповідач (його представник) не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомлено, відзив на позов не подано.

Суд вирішив про заочний розгляд справи, враховуючи норми ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи думку сторони позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав:

встановлено, що 26.09.2021 близько 16 год. 30 хв., водій ОСОБА_2 , керуючи автобусом Богдан А09202, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ДП «ЧАРЗ-АВТО», виконуючи трудові обов`язки водія за договором із вказаним підприємством, рухаючись в м. Черкаси по прилеглій території поблизу будинку № 74 по проспекту Хіміків, здійснив порушення Правил дорожнього руху України та правил експлуатації транспортного засобу, допустивши зіткнення з мотоциклом Kawasaki GPZ 500S, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим позивачу завдано матеріальної шкоди.

Водій та власник вказаного мотоциклу ОСОБА_1 , відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , внаслідок ДТП зазнав тілесних ушкоджень.

27.09.2021 Черкаським районним управлінням поліції ГУ НП в Черкаській області було порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження) за фактом вказаного ДТП та завдання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, про що внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002665.

Згідно із висновком експерта від 10.11.2021 № 02-01/972, складеного під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, на підставі дослідження медичної картки стаціонарного хворого № 12639, - ОСОБА_1 внаслідок ДТП отримав численних тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості від легких до тяжких.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.08.2022 року (справа №711/1845/22), який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. У кримінальному процесі цивільний позов не подавався.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ДП «ЧАРЗ-АВТО» на момент ДТП була застрахованау ПАТ «СК «УСГ», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4624249 від 07.05.2020 (строк дії з 15.05.2020 до 14.11.2021 включно); страхова сума на одного потерпілого за заподіяну майну шкоду становить 130000грн. 00коп., страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану життю і здоров`ю становить 260000грн. 00коп.

ОСОБА_1 , як власником транспортного засобу - мотоциклу Kawasaki GPZ 500S, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , було отримане страхове відшкодування від ПАТ «СК «УСГ» в якості компенсації за збитки, спричинені вказаному автотранспортному засобу, у зв?язку з настанням страхового випадку в рамках дії договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в розмірі 45099,06 грн. (страховий акт №ДКЦВ-25923, розрахунок суми страхового відшкодування), отримання якої підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» з рахунку позивача про отримання страхового відшкодування 18.08.2022, а також страхове відшкодування за збитки, спричинені здоров`ю у розмірі 165437,42 грн., отримання якої підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» з рахунку позивача про отримання страхового відшкодування 31.03.2023.

Таким чином, страховиком власника автотранспортного засобу, яким керував винуватець ДТП, було виконано свій обов`язок по виплаті коштів потерпілому в межах страхового ліміту, відповідно до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно із звітом спеціаліста - ФОП ОСОБА_3 № 1161115 від 16.07.2022 про визначення вартості матеріального збитку, транспортний засіб Kawasaki GPZ 500S, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , ринкова вартість ТЗ на 16.07.2022 становить 47100,39 грн., вартість відновлюваного ремонту за витратним підходом становить 253882,28грн., вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 83921,62 грн.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування ПАТ «СК «УСГ» від 18.08.2022 транспортний засіб Kawasaki GPZ 500S, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , є конструктивно знищеним, вартість залишків ТЗ після страхового випадку 2001,33 грн., сума страхового відшкодування 45099,06 грн. Із суми страхового відшкодування було вирахувано суму вартості залишків пошкодженого ТЗ, які було повернуто позивачу.

Судом також досліджені медичні документи, надані позивачем: довідка від 26.09.2021, щоденник від 26.09.2021 по 13.10.2021, операція №1316 з медкарти, операція №396 з медкарти, виписка №12639 стаціонарного хворого з 26.09.2021 по 13.10.2021 довідка серія 12ААВ №711616 про встановлення 2 групи інвалідності та довідка серія 12ААГ №430593 про встановлення 3 групи інвалідності. Ці документи підтверджують наявність у ОСОБА_1 , зокрема, хвороб та отриманих ушкоджень внаслідок ДТП, факт проходження лікування та реабілітації тощо.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК).

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою (постанова ВС від 22.01.2019 справа №676/518/17).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. З`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та, з чого він, при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а)наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права.

Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду".

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Частинами першою та третьою статті 21 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Вказані правові висновки містяться у постановах ВС від 25.11.2020 у справі №760/28302/18-ц, від 23.03.2020 у справі № 373/1773/18-ц, від 20.11.2019 у справі №501/2298/16-ц, у справі №661/740/18 від 26.02.2020, постанові ВСУ 06.11.2013 у справі №6-108цс13.

Слід зазначити, що беззаперечним є той факт, що винна у вчиненні ДТП особа ОСОБА_2 , під час ДТП 26.09.2021 виконував трудові обов`язки водія, тобто будучи працівником ДП «ЧАРЗ-АВТО».

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того, згідно позиції ВС, приведеної у постанові від 15.10.2020 за наслідками розгляду справи № 755/7666/19, зазначено, що відповідно до частини першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Розглядаючи спір за аналогічних обставин предмету та підстав позову, Верховний Суд у справі № 755/7666/19 задовольнив позовні вимоги позивача та визнав, що винна особа повинна сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. При цьому, суд касаційної інстанції визнав, що таке відшкодування повинне бути виплачене безумовно, без встановлення доведення факту ремонту автомобіля, оскільки судом зазначено, що відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача в матеріалах справи відсутнє, однак він має право на відшкодування збитків, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Слід зазначити, що Закон України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) - є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону).

Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (п.1.3 ч.1 ЗУ). дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (п.1.12 ч.1 ЗУ). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування п.п. 9.1, 9.4 ст. 9 ЗУ).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ч.22.1 ст. 22 цього Закону).

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ч.1 п.1 ст.28 цього Закону).

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як передбачено ст. 30 згаданого Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто Законом передбачено лише дві підстави, коли транспортний засіб вважається фізично знищеним: у випадку, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.

Отже, в даному випадку, суд приходить до висновку, що транспортний засіб, який належить позивачу, - є знищеним, оскільки його ремонт є технічно неможливим та економічно необгрунтованим.

Як уже зазначалось, позивачем ( ОСОБА_1 ) було отримано від страховика власника автотранспортного засобу, яким керував винуватець ДТП - ПАТ «СК «УСГ», страхове відшкодування у розмірі 45099,06 грн. в рамках дії договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно із висновком спеціаліста - ФОП ОСОБА_3 № 1161115 від 16.07.2022 вартість відновлюваного ремонту становить 253882,28 грн., вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 83921,62 грн., вартість матеріального збитку становить 47100,39 грн.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 у справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Між тим, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 206781грн. 23коп. (253882,28 (вартість відновлювального ремонту) - 47100,39 (вартість матеріального збитку, з яких: 45099, 06 сплачене страхове відшкодування - 2001,33 вартість залишків ТЗ) = 206781,23), як різниці між вартістю відновлювального ремонту мотоцикла, пошкодженого внаслідок ДТП та виплаченою позивачу страховиком сумою страхового відшкодування, не підлягають до задоволення. Так, дані звіту спеціаліста - ФОП ОСОБА_3 №116115 від 16.07.2022 не містять визначення розміру (суми) утилізаційної вартості пошкодженого транспортного засобу, належного позивачу, після ДТП. У позивача залишилися залишки мотоцикла, які страховиком оцінені на суму 2001грн. 33коп., враховуючи розрахунок суми страхового відшкодування, що наданий ПАТ «СК «УСГ». На думку суду, розрахунок страхової компанії є вірним. Ринкова вартість КТЗ визначена у розмірі 47100грн. 39коп. і є меншою ніж вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,7000), що становить 83921грн. 65коп. Тобто, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 83921грн. 65коп. є більшою, ніж дійсна вартість транспортного засобу до ДТП, а тому страховою компанією і було вираховано вартість залишків 2001грн. 33коп.

Слід зазначити, що з розміром 2001грн. 33коп. погодився позивач. Отже, страхова компанія сплатила позивачу 45099грн. 06коп., а тому він не має права на отримання 206781грн. 23коп., оскільки це може призвести до його незаконного збагачення.

Що стосується позовних вимог про відшкодування позивачу відповідачем моральної шкоди у розмірі 200000грн. 00коп., то слід зазначити наступне:

відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст. 1167 ЦК України).

Згідно зі статтею 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо).

ЄСПЛ у справі «THOMA v. LUXEMBOURG» № 38432/97 від 29.03.2001 використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається, зокрема в рішеннях ЄСПЛ, який виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Так, у рішеннях «THOMA v. LUXEMBOURG», «CALOCv. FRANCE» та «NIEDBALAv. POLAND» ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

В обгрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, позивач у позовній заяві вказав, що йому було заподіяно тяжку шкоду, він зазнав фізичного болю та страждань, витратив багато часу і зусиль для відновлення попереднього стану, однак цього досягти не вдалось, переніс три складні операції та сильний емоційний стрес через отримані травми, мав часткову амнезію та декілька днів після ДТП перебував у реанімації під апаратом ШВЛ, борючись за своє життя, отримав 2-гу групу інвалідності. У нього назавжди порушено звичайний ритм життя, значно погіршився його психологічний та фізичний стан, що додає моральних страждань, оскільки він вже ніколи не зможе повноцінно ходити та бігати. Такі тяжкі травми, отримані в результаті ДТП, що призвели до вад здоров`я, вже ніколи не дозволять вільно обирати роботу та вести звичний спосіб життя і навіть повноцінно захищати країну, свою сім`ю, себе в умовах війни. Крім того, зазначено, що на період воєнного стану в Україні та постійних ракетних обстрілів, відсутність власного транспортного засобу, знищеного в результаті ДТП та власна обмеженість в пересуванні через постійний хворобливий стан ноги, є значною перепоною у можливості дістатись до укриття під час повітряної тривоги, що ставить його життя та здоров`я у більшу небезпеку. Також власний транспортний засіб є засобом виживання для можливої евакуації, що було підтверджено подіями в Київській, Житомирській, Сумській, Чернігівській та інших областях України навесні 2022 року. Позивач був позбавлений одного із засобів виживання, що завдало йому додаткових душевних страждань.

Дані обставини підтверджуються вироком суду від 16.08.2022 про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України відносно ОСОБА_1 , як потерпілого; фактом пошкодження належного позивачу рухомого майна - мотоцикла, що доводиться матеріалами страхової справи; медичними документами, висновком судово-медичної експертизи від 10.11.2021 про отримані позивачем внаслідок злочину тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості; даними щодо встановлення позивачу групи інвалідності з-за отриманих ним травм тощо.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку про те, що доведеними є обставини про пошкодження відповідачем (працівником підприємства) рухомого майна, належного позивачу; спричинення позивачу тілесних ушкоджень, погіршення стану його здоров`я. Відповідно, суд вважає обґрунтованими та доведеними обставини й про те, що йому завдано відповідачем моральної шкоди. Враховується наявність встановлених фактів пошкодження майна позивача, отриманих ним внаслідок злочину (ДТП) тілесних ушкоджень, погіршення стану здоров`я, протиправність дій відповідача щодо позивача та ступінь вини водія ОСОБА_2 у вчиненні злочину, глибина та тривалість душевних страждань (наявність негативних наслідків- негативні емоції, пригнічений стан, які досягли рівня страждань, необхідність прикладати додаткових зусиль для організації свого життя). Як на думку суду, доведеним є розмір моральної шкоди - 100000грн. 00коп. Такий розмір шкоди є обґрунтованим, доведеним та співмірним.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення, а саме слід стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000грн. 00коп. В іншій частині позову необхідно відмовити. Слід також зазначити, що від відповідача до суду не надходили заперечення щодо обставин про завдання позивачу моральної шкоди та, відповідно розміру.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, то слід з відповідача стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1000грн. 00коп., оскільки позивач звільнений від сплати таких витрат при подачі позову на підставі Закону України «Про судовий збір» (від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи та позивачі у справах з метою отримання відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення). В іншій частині судовий збір слід компенсувати за рахунок держави в порядку, передбаченому КМУ.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-83, 141, 259, 268, 280 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «ЧАРЗ-АВТО» (, м.Черкас, вул. Різдвяна, 290) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 (сто тисяч) грн. 00коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «ЧАРЗ-АВТО» (, м.Черкаси, вул. Різдвяна, 290) в дохід держави судовий збір у розмірі 1000грн. 00коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 04.03.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька