Справа № 303/2653/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 березня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Мацунича М.В.,

за участі секретаря Гусонька З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сабов Іван Іванович, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 серпня 2023 року (головуючий суддя Полянчук Б.І.) у справі за № 303/2653/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка ОСОБА_2 є співвласником 1/4 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.02.2004.

Відповідач ОСОБА_1 (сестра позивачки) є співвласником 3/4 часток цього житлового будинку, на підставі договору дарування від 05.06.2018, укладеного між ОСОБА_3 (матір`ю позивачки) та ОСОБА_1 .

Зазначала, що ОСОБА_1 унеможливила доступ до цього житла, замінивши замки, чим здійснює позивачці перешкоди у користуванні майном. На прохання мирно владнати конфлікт, надати можливість зробити дублікати ключів ОСОБА_1 не реагує. Позивачка не може провідати свою маму ОСОБА_3 , яка проживає у спірному будинку, оскільки ОСОБА_1 чинить перешкоди у доступі до житла.

Позивачка вказувала, що ОСОБА_1 вважає, оскільки її частка в будинку є більшою, тому лише вона має право користуватися цим майном та проживати в ньому. У зв`язку з цим 15.11.2022 ОСОБА_1 звернулася до Мукачівського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні.

Наразі позивачка ОСОБА_2 не має доступу до будинку та можливості проживати у ньому, попри те, що є законним власником його 1/4 частки. Вказувала, що будь-які спроби вселитися у будинок завершуються сварками та криками.

Посилаючись на дані обставини, ОСОБА_2 просила суд усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, що розташований у АДРЕСА_1 , який складається з 2-х житлових кімнат, загальною площею 83,20 кв.м., в тому числі підвал площею 9,10 кв.м., житловою площею 40,20 кв.м., шляхом встановлення наступних зобов`язань:

вселити ОСОБА_2 до будинку АДРЕСА_1 ;

зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 передати ОСОБА_2 дублікати усіх ключів, що забезпечують безперешкодний доступ до будинку АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, що перешкоджають ОСОБА_2 та членам її сім`ї проживати в житловому будинку АДРЕСА_1 та користуватися ним.

Окремі процесуальні дії суду першої інстанції

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2023, за заявою представника позивачки ОСОБА_2 - адвоката Мельника П.П., позовні вимоги щодо заборони відповідачам вчиняти будь-які дії, що перешкоджають ОСОБА_2 та членам її сім`ї проживати та користуватися житловим будинком залишено без розгляду (а.с. 76, 89).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 серпня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 дублікати всіх ключів, що забезпечують безперешкодний доступ до будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 відшкодувати ОСОБА_1 витрати на виготовлення дублікатів усіх ключі, що забезпечують безперешкодний доступ до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом повернення ОСОБА_1 сплачених грошових коштів за виготовлення дублікатів ключів або шляхом безпосередньої оплати ОСОБА_2 витрат на їх виготовлення виконавцю робіт.

Вселено ОСОБА_2 в житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про судові витрати.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сабов І.І.

Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позов є безпідставним, його пред`явлено штучно для створення заперечень проти пред`явлених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення частки у спільному майні у іншій цивільній справі № 303/7948/22. Зазначає, що відповідачі не можуть чинити жодних перешкод у користуванні майном, оскільки ОСОБА_2 більше 10 років постійно проживає за кордоном, в Італії. Зокрема, на час звернення до суду (29.03.2023) та півтора роки до цього моменту ОСОБА_2 перебувала за межами України, що унеможливлює створення їй перешкод у користуванні спірним будинком. Позивачка не навідувалася до будинку, в якому проживає хвора мати ОСОБА_3 (відповідачка у даній справі), жодного інтересу до нерухомого майна не проявляла, у будинку не проживала з 2001 року, що стверджується актом від 11.12.2021 № 34. При ухваленні рішення місцевий суд не врахував, що у цивільній справі № 303/7948/22 ухвалено рішення Мукачівського міськрайонного суду від 08.08.2023, яким припинено право власності ОСОБА_2 на 1/4 частку будинку АДРЕСА_1 . Вказує, що позовні вимоги ОСОБА_2 є надуманими, безпідставними та недоведеними.

Позиція інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2023 визначено для розгляду колегію суддів у складі: головуючого (судді-доповідача) ОСОБА_4 , суддів Кожух О.А., ОСОБА_5 .

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 23.10.2023 колегією суддів у складі головуючого (судді-доповідача) ОСОБА_4 , суддів Кожух О.А., Джуги С.Д. відкрито апеляційне провадження. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 08.11.2023 колегією суддів апеляційного суду справу призначено до розгляду на 24.04.2024.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 09.01.2024 суддю ОСОБА_4 звільнено з посади судді Закарпатського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2024 визначено для розгляду колегію суддів у складі: головуючої (судді-доповідача) Кожух О.А., суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18.01.2024 колегією суддів у складі головуючої (судді-доповідача) Кожух О.А., суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г. справу, судове засідання в якій призначено на 24.04.2024, прийнято до свого провадження.

Межі перегляду судового рішення та явка учасників

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони та їх представники в судове засідання в черговий раз не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник апелянта адвокат Сабов І.І. - просив скаргу розглянути без його участі.

Колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали даної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла таких висновків.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні будинком.

ОСОБА_2 є власником 1/4 частки будинку по АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 25.02.2004 №878 (а.с. 12).

Сторонами визнано ту обставину, що ОСОБА_1 (сестра позивачки) є власником 3/4 часток цього спірного будинку, з них: 2/4 частки на підставі нотаріально-посвідченого договору дарування від 05.06.2018 зареєстрованого за № 1315 та 1/4 частки на підставі нотаріально-посвідченого договору дарування від 27.08.2019, зареєстрованого за № 2051. Також визнано, що ОСОБА_1 подарувала належні їй 3/4 частини спірного будинку саме ОСОБА_3 (мати сестер), право власності якої підтверджувалося свідоцтвами про право на спадщину від 25.02.2004 №877 та № 878 (а.с. 12, 13, 22-25, 1-5).

Встановлено, що раніше, ніж пред`явлено даний позов про усунення перешкод у користуванні будинком, у листопаді 2022 року, ОСОБА_1 зверталася в суд із позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному будинку та визнання права власності (справа № 303/7948/22).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.08.2023 у справі № 303/7948/22 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалено:

-припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 (одну четверту) частку будинку АДРЕСА_1 .

-перерахувати з депозитного рахунку Територіального управління Держаної судової адміністрації України в Закарпатській області грошові кошти, внесені ОСОБА_1 згідно з квитанцією № 0.0..1 від 26.06.2023 у розмірі 395 451 (триста дев`яносто п`ять тисяч чотириста п`ятдесят одна) гривня 50 копійок на рахунок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у зв`язку з припиненням права власності на належну їй частку будинку АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112891839).

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 30.01.2025 рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.08.2023 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/125163319).

Отже, як на час розгляду справи судом першої інстанції, так і на момент її перегляду апеляційним судом, ОСОБА_2 є співвласником 1/4 частки спірного будинку.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 1-3 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-186гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

У статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тлумачення статті 391 ЦК України дає підстави для висновку, що негаторний позов це вимога власника про усунення перешкод. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння.

Негаторний позов може вчинятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, тобто при порушенні насамперед такої правомочності власника, як користування та розпорядження своїм майном.

У пункті 33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року в справі № 761/5115/17 (провадження № 14-391цс19) вказано, що: «одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном (негаторний позов). Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним, зокрема і у випадку, коли перешкоди у здійсненні зазначеного права чинить власник майна».

По своїй суті позов про вселення є різновидом негаторного позову, який може бути пред`явлений впродовж усього часу тривання порушення права.

Щодо висновків місцевого суду про передачу дублікатів ключів та витратна їх виготовлення

На обґрунтування вимоги про передачу дублікатів ключів, позивачка ОСОБА_2 посилалася на те, що вона є співвласником спірного будинку, але відповідачка ОСОБА_1 замінила замки на дверях будинку, не надає можливість зробити дублікати ключів, а інша відповідачка ОСОБА_3 (мати цих сестер) несвідомо кориться волі ОСОБА_6 , тому позивачка не може зайти у будинок, забрати власні речі, має перешкоди у доступі до житла.

На обґрунтування своїх заперечень проти вимоги про передачу дублікатів ключів, ОСОБА_1 у судовому засіданні в суді першої інстанції зазначала, що давала ключі дочці позивачки (своїй племінниці), котра втратила ключі (а.с.63).

Судом першої інстанції правильно відхилено такі доводи ОСОБА_1 , оскільки відсутні докази, що така особа (дочка позивачки) була уповноважена ОСОБА_2 на отримання дублікатів ключів, і такі доводи не спростовують права позивача вимагати від іншого співвласника, який замінив замки на об`єкті спільної часткової власності, ключі від спільної часткової власності, з метою усунення перешкод у доступі до спірного домоволодіння.

Станом на час розгляду цієї справи позивачка ОСОБА_2 є співвласником спірного домоволодіння, а тому має право вільно користуватись ним. Встановивши ту обставину, що іншим співвласником ОСОБА_1 встановлено замки на дверях будинку, а позивачка не має таких ключів від замків дверей та у добровільному порядку спір стосовно доступу до будинку між сторонами не врегульовано, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що ОСОБА_1 слід зобов`язати передати ОСОБА_2 дублікати всіх ключів, що забезпечують безперешкодний доступ до спірного будинку.

Отже, рішення в цій частині щодо зобов`язання ОСОБА_1 передати позивачці дублікати ключів, слід залишити без змін.

Рішення суду в частині зобов`язання позивача ОСОБА_2 відшкодувати відповідачу ОСОБА_1 витрати на виготовлення дублікатів таких ключів, шляхом повернення ОСОБА_1 сплачених грошових коштів за виготовлення дублікатів ключів або шляхом безпосередньої оплати ОСОБА_2 витрат на їх виготовлення виконавцю робіт, позивачем не оскаржувалось.

Щодо вимоги про вселення

На обґрунтування позовної вимоги про вселення ОСОБА_2 вказувала, що будь-які спроби вселитися у будинок завершуються сварками та криками.

На обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву вказувала, що даний позов ОСОБА_2 пред`явлено з метою створення заперечень проти пред`явленого позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення частки у спільному майні у іншій цивільній справі № 303/7948/22. ОСОБА_1 зазначала, що у спірному будинку проживає тільки їхня хвора мати ОСОБА_3 (відповідачка у даній справі), а ОСОБА_1 декілька разів на день змушена приходити до будинку щоб нагодувати маму, здійснити догляд, вчинити гігієнічні процедури, прибрати будинок. Натомість ОСОБА_2 жодної участі у допомозі чи догляді за матір`ю не приймає, оскільки відсутня в Україні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не надала до справи належні, допустимі та достовірні докази, що відповідачі чинять перешкоди у намірі позивачки вселитися і проживати у спірному будинку, тобто не довела порушення відповідачами її прав у спосіб, який вимагає необхідності вселення позивачки у спірний будинок.

Судова колегія враховує, що у спірному будинку проживає тільки хвора мати позивачки ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 декілька разів на день змушена приходити до будинку щоб нагодувати маму, здійснити догляд, вчинити гігієнічні процедури, прибрати будинок.

При цьому суд першої інстанції, у мотивувальній частині судового рішення встановив, що відповідачка ОСОБА_3 (мати позивачки) хворіє, у зв`язку з чим не може пересуватися і потребує стороннього догляду, що свідчить про відсутність фізичної можливості у ОСОБА_3 робити перешкоди позивачці у користуванні спірним майном, позивачкою ОСОБА_2 не доведено належними та допустимими доказами наявність перешкод у користуванні спірним майном зі сторони ОСОБА_3 .

Проте у резолютивній частині рішення місцевий суд не відобразив своїх наведених висновків про необґрунтованість пред`явлених вимог до ОСОБА_3 .

Позивачка ОСОБА_2 , звертаючись до суду з вимогами про вселення, не надала жодних доказів свого проживання у спірному будинку разом з відповідачами та примусового виселення її відповідачами.

До справи не додано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі не допускають позивачку для проживання в будинку, відсутні дані щодо перешкоджання позивачці у вселенні в спірний будинок, перешкод у реалізації її права проживати в ньому, відсутні відомості про звернення позивачки до правоохоронних органів щодо перешкод у користуванні власністю, тощо.

Самі по собі надані позивачкою ОСОБА_2 докази перебування спірного будинку у її співвласності наведених обставин як не підтверджують, так і не спростовують, і не можуть вважатися належними, достовірними та достатніми доказами для підтвердження обставин виселення позивачки відповідачами. Позивачка, не підтвердивши обставин проживання у спірному будинку та примусового її виселення відповідачами зі спірного будинку, не довела такого порушення її прав, які б могли бути відновленні шляхом зворотного вселення у спірний будинок.

До того ж, ОСОБА_2 має інше зареєстроване місце проживання, котре вона вказувала у позовній заяві: АДРЕСА_2 . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.11.2024 №403600703, одноосібним власником кв. АДРЕСА_2 є ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності, рішення № НОМЕР_2 , 19.05.2005, видано Мукачівським УМГ (а.с.169). Вказана адреса АДРЕСА_2 . є зарестрованим місцем проживання ОСОБА_2 починаючи із 06.02.2008 (а.с.168).

Окрім того, колегія враховує, що ОСОБА_2 значні періоди часу проводить за межами України. Так, згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за період з 08.11.2017 по 23.05.2023, зафіксовано в`їзд Алберт Сільвії 20.12.2018; перебувала за кордоном: з 09.01.2019 по 10.02.2019; з 16.02.2019 по 08.07.2020; з 30.09.2020 по 09.11.2020; з 04.03.2021 по 10.11.2021; з 17.11.2021 по 10.04.2023; зафіксовано виїзд 26.04.2023 (а.с.74).

Тобто, на час подання представником ОСОБА_2 даної позовної заяви (29.03.2023), позивач перебувала за кордоном.

Оцінюючи обставини справи у сукупності, надавши оцінку наданим до справи доказам, беручи до уваги те, що ОСОБА_3 (мати позивачки) хворіє, у зв`язку з чим не може пересуватися і потребує стороннього догляду, а ОСОБА_1 приходить до будинку щоб доглядати за ОСОБА_3 , при цьому ОСОБА_1 має інше зареєстроване місце проживання (а.с. 21, 31), ніж спірний будинок, враховуючи відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі не допускають позивачку для проживання в будинку, відсутні відомості про перешкоджання позивачці у вселенні в спірний будинок, наявності перешкод у реалізації її права вселитися та проживати в ньому, відсутні відомості про звернення позивачки до правоохоронних органів стосовно перешкод у користуванні власністю, судова колегія дійшла висновку, що ОСОБА_2 не довела такого порушення своїх прав, які б підлягали відновленню, шляхом вселення у спірний будинок.

Судова колегія вважає, що задоволення вимоги про передачу дублікатів ключів у повній мірі відновить право позивачки, на порушення якого вона посилалася у позовній заяві, ефективно відновить доступ до будинку, в якому ОСОБА_2 має право проживати, зокрема користування тією частиною спільного майна в натурі, яка відповідає її частці.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин рішення суду першої інстанції, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 про вселення слід скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні цієї відмовити. В решті рішення місцевого суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сабов Іван Іванович задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 серпня 2023 року в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 про вселення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про вселення відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 березня 2025 року.

Головуюча

Судді: