ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3048/25 Справа № 214/7138/22 Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/7138/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року, яка постановлена суддею Ковтун Н.Г. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 19 березня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (надалі - АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу постачання теплової енергії, яку вподальшому уточнило.

Позовна заява, з урахуванням уточнень до неї, мотивована тим, що АТ «Криворізька теплоцентраль» за специфікою своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке зобов`язане здійснювати оплату за отримані послуги відповідно до встановлених тарифів.

На виконання своїх зобов`язань АТ «Криворізька теплоцентраль» надавало послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , де споживачами є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо здійснення оплати за надані послуги у відповідачів утворилась заборгованість, за період з 01.10.2017 по 31.10.222, у розмірі 31890,72 грн., плата за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.01.2022 90,16 грн.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником вищевказаної квартири є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі наступних документів: 1/9 частка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину; 5/9 часток належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування; 1/3 частка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , на підставі договору дарування.

У зв`язку з тим, що зобов`язання спадкодавця щодо сплати за житлово-комунальні послуги не припинились внаслідок його смерті, позовні вимоги до відповідачки ОСОБА_1 , яка успадкувала частку квартири про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення з 25.05.2019 є правомірними, оскільки дане зобов`язання увійшло до складу спадщини.

У зв`язку із неналежним виконанням споживачами своїх зобов`язань, позивачем нараховано збитки в порядку статті 625 ЦК України, а саме інфляційні втрати 2187,72 грн., 3% річних 1088,61 грн.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_3 був власником спірної квартири, за якою обліковується заборгованість до 25.05.2019 і на даний час зареєстрований за іншою адресою, просив суд стягнути заборгованість з відповідачів наступним чином: заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення), в період з 01.10.2017 по 24.05.2019, у розмірі основного боргу 3703,94 грн., інфляційні втрати 539,65 грн. та 3% річних 354,45 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_3 ; заборгованість за період з 25.05.2019 по 31.10.2022 у розмірі основного боргу 28186,78 грн., 3% річних 734,16 грн., інфляційні втрати 1648,08 грн. підлягають солідарному стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надану послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за період з 25.05.2019 по 31.10.2022 у розмірі основного боргу 28 186,78 грн., 3% річних у розмірі 734,16 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 648,08 грн., абонентське обслуговування у розмірі 90,16 грн., а загалом 30 659, 18 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» по 1078,72 грн. з кожної, в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В частині позовних вимог Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу постачання теплової енергії відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2024 року апеляційну скаргу АТ «Криворізька теплоцентраль» задоволено.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу постачання теплової енергії скасовано та ухвалено нове.

Позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу постачання теплової енергії задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 , на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення), в період з 01.10.2017 по 24.05.2019, у розмірі основного боргу 3 703,94 грн., інфляційні втрати 539,65 грн. та 3% річних 354,45 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та переглядом у суді апеляційної інстанції, що в загальному розмірі становить 4 045,06 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить змінити рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення), в період з 18 січня 2021 року по 31 жовтня 2022 року, у розмірі основного боргу 1 632,15 грн., інфляційні втрати 584,46 грн., 3% річних 88,00 грн., абонентське обслуговування 10,02 грн., а всього 2 314,63 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми процесуального права та не повідомлено відповідачку ОСОБА_1 належним чином про час та місце розгляду справи, оскільки вона фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності лише 1/9 частка цієї квартир из 18 січня 2021 року, а тому вона зобов?язана нести тягар утримання належного їй майна лише у розмірі її частки та починаючи з моменту реєстрації права власності.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач КПТМ «Криворіжтепломережа» зазначає, що оскаржуване судове рішення, в оскаржуваній частині, є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 370 ЦПК України визначено, що, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу постачання теплової енергії скасоване постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2024 року та апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 не містить доводів щодо незаконності та необгрунтованості рішення суду у вказаній частині, а тому колегія суддів переглядає рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року виключно в частині позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послугу постачання теплової енергії.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягаює частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі є споживачами послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль», як постачальником теплової енергії для потреб опалення, за адресою: АДРЕСА_1 , з відкриттям особового рахунку за № НОМЕР_1 (а.с.5).

Згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що видане 05.10.2023, співвласниками вищевказаної квартири є: 1/9 частка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, що видане 18.01.2021 Грабевник О.В., державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори за №28; 5/9 часток належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування, що посвідчений 13.10.2018 Рукавіциною Н.В., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу за №1227; 1/3 частка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , на підставі договору дарування, що посвідчений 25.05.2019 Кучман І.І., приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу за №1977 (а.с.76-77).

Щомісяця, з 01.10.2013 по 01.03.2021, позивач АТ «Криворізька теплоцентраль»нараховував відповідачам плату за надані послуги з теплопостачання, виходячи із встановлених тарифів та опалювальної площі житлового приміщення 61,1 кв.м., однак відповідачі кошти за вказані послуги не сплачували, внаслідок чого виникла заборгованість за період 01.10.2017 по 24.05.2019 у розмірі основного боргу 3703,94 грн. у відповідача ОСОБА_3 (а.с.72-73), та за період з 25.05.2019 по 31.10.2022 в сумі 28186,78 грн. у відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.74-75).

Ухвалюючи рішення суду в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 322 ЦК України, тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг, та з огляду на те, що між відповідачами і позивачем існували фактичні договірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову у межах доведеності заявленого позивачем розрахунку заборгованості, а саме стягнення у солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача суму заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, наданих за період з 25.05.2019 по 31.10.2022, суму інфляційних втрат, 3% річних та абонентське обслуговування за відповідний період.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за її відсутності, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка не є обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч. 8 цієї статті днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення відповідачки ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи

За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 про те, що вона не була присутньою в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції та не була належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлена про розгляд справи судом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Право відповідачки ОСОБА_1 знати про час і місце судового засідання, що є складовою права на доступ до правосуддя, передбачене статтею 6 Конвенції, в даному випадку було дотримано не у повній мірі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідачки ОСОБА_1 , без обов`язкового належного повідомлення її про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим скасовує рішення суду в оскаржуваній частині, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 2 частини 1 статті 5, пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно дост.610 ЦК України порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Разом з тим, ч. 4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що видане 05.10.2023, співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/9 частка квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину, що видане 18.01.2021 державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В.за №28.

ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 5/9 часток квартрина підставі договору дарування, що посвідчений 13.10.2018 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. за №1227.

ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка квартири на підставі договору дарування, що посвідчений 25.05.2019 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Кучман І.І. за №1977 (а.с.76-77).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини 1статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ятастатті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третястатті 1296 ЦК України).

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом від 22 березня 2023 року у постанові у справі № 463/6829/21.

Згідно з частиною другою, третьою статті 1281 ЦК України спадкоємці кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем майна незалежно від настання строку вимоги.

Частиною четвертоюстатті 1281 ЦК України передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою, третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідачами не надано доказів того, що АТ «Криворізька теплоцентраль» було повідомлено про смерть спадкодавця та перехід права власності на 1/9 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування до відповідачки ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави вважати, що позивачем було пропущено строк пред`явлення вимог до спадкоємиці ОСОБА_1 щодо заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення), яка виникла до відкриття спадщини.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Стягуючи з відповідачів ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 солідарно заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, суд першої інстанції не врахував даних положень чинного законодавства та не звернув увагу на те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідачка ОСОБА_1 є власницею 1/9 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , тому вона несе відповідальність перед позивачем за зобов`язаннями з оплати послуги за постачання теплової енергії у розмірі, пропорцйному розміру її частки у праві власності.

Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком, яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення у повному обсязі за вказаний період оплати за теплову енергію, та фактично не оспорюється відповідачкою ОСОБА_1 .

Крім того, на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, та враховуючи ту обставину, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за надані позивачем послуги, АТ «Криворізька теплоцентраль» має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочки виконання зобов`язань.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів частково задовольняє позовні вимоги та стягує з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надану послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення), надані за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 25.05.2019 по 31.10.2022, у розмірі основного боргу 3 131,86 грн., 3% річних у розмірі 81,57 грн., інфляційні втрати у розмірі 183,12 грн., абонентське обслуговування у розмірі 10,02 грн., а всього 3 406,57 грн., що пропорційно її частці у праві спільної часткової власності (1/9 частини), а з ОСОБА_5 основний борг у розмірі 25 054,92 грн., 3% річних у розмірі 652,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 464,96 грн., абонентське обслуговування у розмірі 80,14 грн., а всього 27 252,61 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 239,72 грн., тобто пропорційно до задоволених позовних вимог, а з відповідачки ОСОБА_2 1 917,72 грн.

Крім того, з позивача на користь відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 481,00 грн., тобто пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За таких обставин, колегія суддів покладає на позивача АТ «Криворізька теплоцентраль», як на сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити на користь відповідачки ОСОБА_1 різницю судових витрат у розмірі 2 241,28 грн. (2 481,00 грн. - 239,72 грн.), звільнивши останніх від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу постачання теплової енергії та судового збору - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу постачання теплової енергії задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надану послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення), надані за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 25.05.2019 по 31.10.2022, у розмірі основного боргу 3 131,86 гривень, 3% річних у розмірі 81,57 гривень, інфляційні втрати у розмірі 183,12 гривень, абонентське обслуговування у розмірі 10,02 гривень, а всього 3 406 (три тисячі чотириста шість) гривень 57 (п?ятдесят сім) копійок..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надану послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення), надані за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 25.05.2019 по 31.10.2022, у розмірі основного боргу 25 054,92 гривень, 3% річних у розмірі 652,59 гривень, інфляційні втрати у розмірі 1 464,96 гривень, абонентське обслуговування у розмірі 80,14 гривень, а всього 27 252 (двадцять сім тисяч двісті п?ятдесят дві) гривні 61 (шістдесят одна) копійка.

В задоволенні інших позовних вимог Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу постачання теплової енергії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судові витрати у розмірі 1 917 (одна тисяча дев?ятсот сімнадцять) гривень 72 (сімдесят дві) копійки.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 241 (дві тисячі двісті сорок одна) гривня 28 (двадцять вісім) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 березня 2025 року.

Головуючий:

Судді: