УХВАЛА

13 березня 2025 року

м. Київ

справа № 676/8279/23

провадження № 61-3157ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського міського голови Посітка Михайла Володимировича, Кам`янець-Подільської міської ради, комунального некомерційного підприємства «Кам`янець-Подільська міська лікарня» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення компенсації за вимушений прогул,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Кам`янець-Подільської міської ради від 31 жовтня 2023 року № 297-к «Про дострокове припинення дії контракту та звільнення директора КНП «Перинатальний центр» Кам`янець-Подільської міської ради;

- поновити ОСОБА_1 на рівнозначній посаді в КНП «Кам`янець-Подільська міська лікарня» Кам`янець-Подільської міської ради;

- визнати незаконним та скасувати наказ КНП «Перинатальний центр» Кам`янець-Подільської міської ради в частині звільнення ОСОБА_1 з посади директора, лікаря акушера-гінеколога гінекологічного відділення КНП «Перинатальний центр» Кам`янець-Подільської міської ради;

- стягнути з КНП «Кам`янець-Подільська міська лікарня» Кам`янець-Подільської міської ради заробітну плату за час вимушеного прогулу з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Позивач вважав своє звільнення незаконним.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2024 року, яке залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про недоведеність стороною позивача позовних вимог, оскільки відповідачі не мали можливості перевести позивача на іншу роботу в КНП «Кам`янець-Подільська міська лікарня Кам`янець-Подільської міської ради» через відсутність вакантних посад директора установи та лікаря акушера-гінеколога.

Таким чином позивач належним чином був попереджений про наступне звільнення, і вакантні адміністративні посади директора установи чи посади лікаря, яку позивач міг виконувати з урахуванням його кваліфікації лікаря, освіти, досвіду, були відсутні в установі.

12 березня 2025 року Воєвідко М. Я., який діє від імені ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року у зазначеній вище справі.

Як підставу для касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Суд установив, що розпорядженням міського голови від 11 серпня 2020 року № 186-к позивача ОСОБА_2 як переможця конкурсу, призначено на посаду директора КНП «Перинатальний центр» Кам`янець-Подільської міської ради, терміном на 5 років з 12 серпня 2020 року по 11 серпня 2025 року

У зв`язку з цим ОСОБА_2 та Кам`янець-Подільська міська рада, в особі міського голови уклали контракт.

Крім того, ОСОБА_2 прийнятий за сумісництвом на 0,5 ставки на посади лікаря акушер-гінеколога гінекологічного відділення КНП «Перинатальний центр» Кам`янець-Подільської міської ради та лікаря акушер-гінеколога денного стаціонару жіночої консультації.

Рішенням 32 (позачергової) сесії Кам`янець-Подільської міської ради від 10 серпня 2023 року № 6/32 «Про реорганізацію КНП «Перинатальний центр» Кам`янець-Подільської міської ради шляхом приєднання до КНП Кам`янець-Подільська міська лікарня Кам`янець-Подільської міської ради» вирішено реорганізувати КНП «Перинатальний центр» Кам`янець-Подільської міської ради шляхом приєднання до КНП Кам`янець-Подільська міська лікарня Кам`янець-Подільської міської ради».

Також цим рішенням встановлено, що КНП Кам`янець-Подільська міська лікарня Кам`янець-Подільської міської ради є правонаступником майнових прав та обов`язків реорганізованого КНП «Перинатальний центр» Кам`янець-Подільської міської ради, створено комісію з реорганізації КНП «Перинатальний центр» Кам`янець-Подільської міської ради, на яку покладено обов`язок здійснити заходи щодо попередження працівників даного підприємства про реорганізацію підприємства відповідно до вимог чинного законодавства України, з моменту створення комісії до неї переходять повноваження щодо управління справами зазначеної юридичної особи.

На підставі вищевказаного рішення міської ради головою комісії видано наказ від 21 серпня 2023 року № 57-11 щодо здійснення необхідних заходів щодо попередження працівників КНП «Перинатальний центр» Кам`янець-Подільської міської ради про реорганізацію підприємства відповідно до вимог статті 49-2 КЗпП України не пізніше ніж за два місці попередити працівників підприємства про їх звільнення на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

23 серпня 2023 року головою комісії позивача персонально письмово попереджено про можливе звільнення з роботи в зв`язку із скороченням штатних одиниць відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України з 23 жовтня 2023 року, на якому позивач особистим підписом засвідчив про таке попередження із зазначенням дати.

Наказом голови комісії з реорганізації по КНП «Перинатальний центр» Кам`янець-Подільської міської ради від 25 жовтня 2023 року № 63-К «Про звільнення» з 31 жовтня 2023 року звільнено згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України працівників, які підлягали скороченню, в тому числі і позивача ОСОБА_1 .

Розпорядженням Кам`янець-Подільського міського голови за від 31 жовтня 2023 року № 297-к достроково припинено дію контракту з керівником комунального закладу охорони здоров`я, що діє в організаційно-правовій формі комунального некомерційного підприємства від 11 серпня 2020 року з директором КНП «Перинатальний центр» Кам`янець-Подільської міської ради ОСОБА_1. та звільнено його із займаної посади 31 жовтня 2023 року у зв`язку з реорганізацією підприємства.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору.

Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією.

При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбулося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Згідно з частиною третьою статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до частини другої статті 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18 (провадження № 61-393св19), від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17 (провадження № 61-8393св20), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частиною першою статті 42 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається вказаним у переліку (частина друга статті 42 КЗпП України).

Тобто застосування статті 42 КЗпП України можливе серед працівників, які обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади.

Згідно з частинами першою - третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці роботодавець пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Вказаний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 24 грудня 2024 року у справі № 336/2849/23 (провадження № 61-7418св24).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд встановив, що в КНП «Перинатальний центр» Кам`янець-Подільської міської ради, директором якої був позивач, мали місце зміни в організації шляхом її реорганізації та приєднання до іншої юридичної особи з припиненням цієї юридичної особи як самостійної юридичної особи, відповідач у встановлений частиною першою статті 49-2 КЗпП України строк персонально попередив позивача про його наступне вивільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

За повідомленням КНП «Кам`янець-Подільська міська лікарня Кам`янець-Подільської міської ради» в зв`язку з реорганізацію перинатального центру 16 жовтня 2023 року затверджено новий штатний розпис лікарні, який вступив в дію з 01 листопада 2023 року. В цьому штатному розписі відсутні посади директора установи, тобто рівнозначні посади тій посаді, що займав відповідач, а станом на 31 жовтня 2023 року вільні адміністративні посади в медичному закладі були відсутні.

Крім того, позивач має лікарську спеціальність акушер-гінеколог, однак за наданою відповідачем інформацією станом на 31 жовтня 2023 року вакантні посади лікарів акушерів-гінекологів в медичному закладі теж відсутні.

Враховуючи викладене, суд встановив, що була відсутня можливість переведення позивача на іншу роботу в КНП «Кам`янець-Подільська міська лікарня Кам`янець-Подільської міської ради» через відсутність вакантних посад директора установи та лікаря акушера-гінеколога.

Отже, позивач належним чином попереджений про наступне звільнення, і вакантні адміністративні посади директора установи чи посади лікаря, яку позивач міг виконувати з урахуванням його кваліфікації лікаря, освіти, досвіду, були відсутні в установі.

Підсумовуючи, Верховний Суд у цій справі дійшов переконання, що висновки судів попередніх інстанцій ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, застосовано правильно, суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Пономарьов проти України» та ін.) повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

Наведені норми закону та позиція Верховного Суду дають підстави для висновку про законність оскаржуваних судових рішень.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами попередніх інстанцій вищевказаних норм матеріального та процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського міського голови Посітка Михайла Володимировича, Кам`янець-Подільської міської ради, комунального некомерційного підприємства «Кам`янець-Подільська міська лікарня» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення компенсації за вимушений прогул.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров