Справа № 128/2388/23
РІШЕННЯ

Іменем України

17.03.2025 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Манюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування земельними ділянками,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, щовона є власником земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0067, загальною площею 0, 0499 га, яка знаходиться на землях Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області. В свою чергу, відповідач є власником земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0217 площею 0, 0509 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що знаходиться на землях Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Позивач зазначає, що відповідачем безпідставно в супереч вимогам закону використовується частина земельної ділянки, яка належить позивачу, а саме: відповідачем саджається та ведеться городництво на частині протяжності близько 5 м вздовж всієї земельної ділянки, яка належить позивачу. На усні прохання та неодноразові зауваження відповідач не реагує та зазначає, що «все життя так користувався, так і надалі буду користуватись». Зазначена обставина перешкоджає позивачу у вільному здійсненні права користування належною їй земельною ділянкою.

З метою фіксування порушення відповідачем прав позивачки, нею укладено договір про надання геодезичних послуг на ділянці з кадастровим номером :08:001:0067. Виконавцем проведено обстеження вказаної земельної ділянки та складено акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання з відповідними схемами. Також, позивач зверталась до комісії за встановленням факту порушення меж земельної ділянки, за результатами якої складено відповідний акт б/н від 22.10.2021, зі змісту якого встановлено, що земельна ділянка позивача накладається на земельну ділянку відповідача, площа накладки складає 0, 025 га.

За вказаних обставин позивач просить суд зобов`язати відповідача за власний рахунок усунути перешкоди у здійсненні права користування належною їй на праві власності земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідача утриматись від використання у будь-який спосіб частини земельної ділянки, належної позивачці (а.с. 1 4 т. 1).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 34 т. 1).

Представник відповідача на підставі ст. 178 ЦПК України надав суду відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву, відповідач позов не визнає в повному обсязі та зазначає, що є власником земельної ділянки площею 0, 0509 га в ССТ «Медик», АДРЕСА_1 . Відомості про земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру 15.12.2009. Тобто відповідач безперервно протягом 15 років користується належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою без будь-яких обмежень, без будь-яких спорів та претензій з боку суміжних землекористувачів. Однак, починаючи з березня 2021 року власник сусідніх земельних ділянок ОСОБА_1 вимагає від відповідача незрозумілих дій щодо права власності належної відповідачу земельної ділянки.

Як видно з матеріалів позовної заяви, земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0932, яка передавалась ОСОБА_3 , була внесена до бази даних ДЗК не вірно, тобто з порушенням проекту організації території колективних садів ССТ "Медик-3" та з порушенням фактичних меж земельних ділянок, внаслідок чого відбулося зміщення цілого масиву земельних ділянок. Позивач придбала земельну ділянку в ОСОБА_4 , яка стала власником земельної ділянки в 2012 році, тобто пізніше, ніж відповідач.

Отже, відповідач став власником земельної ділянки значно раніше у 2009 році, ніж позивач у 2021 році, та межі земельної ділянки узгоджувались з сусідніми землекористувачами, в тому числі попередні власники не мали зауважень чи заперечень з приводу таких меж, будь-яких доказів, що конфігурація та розміри земельної ділянки відповідача змінилися в строну збільшення за рахунок її земельної ділянки, позивачем не надано.

За вказаних обставин позивач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 43 45).

25.07.2023 представник позивача подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що позивачка та її представник не погоджуються із доводами представника відповідача, викладеними у відзиві. Зазначає, що позивачка 05.03.2021 стала власником земельних ділянок, що межують між собою, вона має на меті облаштувати свої власні земельні ділянки, в тому числі, будівництвом та встановленням огорожі. З метою уникнення спорів та суперечностей щодо знесення майбутніх забудов/огорожі та дотримання державно-будівельних норм при забудові, позивач звернулась до суду. Також представник позивача зазначає, що законним способом захисту прав позивачки є не «перереєстрація в ДЗК» земельних ділянок усього масиву, як про це зазначив представник відповідача, а саме приведення меж фактичного використання земельною ділянкою до установлених меж та координат згідно ДЗК. За вказаних обставин представник позивача вказує, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі (а.с. 61 63 т. 1).

08.08.2023 представник позивача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому вказав, що твердження представника позивача про те, що необхідним та законним є приведення меж земельної ділянки позивача за рахунок земельної ділянки відповідача є безпідставним. Оскільки відповідно до листа Якушинецької сільської ради від 31.12.2021, земельна ділянка ОСОБА_3 була внесена до бази даних Державного земельного кадастру не вірно, тобто з порушенням проекту організації території колективних садів ССТ «Медик-3» та з порушенням фактичних меж земельної ділянки, внаслідок чого відбулось зміщення цілого масиву земельних ділянок. А тому, оскільки масив земельних ділянок невірно внесений до бази даних ДЗК, відповідач не має поступатись своєю земельною ділянкою на користь позивача, тим більше зважаючи на те, що саме відомості про земельну ділянку позивача не вірно внесено до бази ДЗК. Враховуючи викладене, представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 70 71 т. 1).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05.03.2024 за клопотанням представника позивача призначено проведення судової земельно-технічної експертизи, проведення якої доручено експертам ТОВ «Подільський центр судових експертиз». Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с. 193 194 т. 1).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05.07.2024 в зв`язку з поверненням справи за наслідком проведення судової земельно-технічної експертизи поновлено провадження у справі (а.с. 2 т. 2).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03.09.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 17 т. 2).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. В ході судового розгляду представник позивача ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити шляхом зобов`язання відповідача утриматись від використання частини земельної ділянки, належної позивачу. Позивач набула у власність земельну ділянку в 2021 році та планує її забудувати, тому звернулася до суду з даним позовом. На даний час земельна ділянка не використовується, так як позивачка перебуває за кордоном. Крім цього, нею було подано письмові пояснення, згідно яких презюмується правильність даних, внесених до відповідних державних реєстрів, допоки в судовому порядку не доведено інше, та відповідач порушив встановлені позивачці межі земельної ділянки фактично використовуючи не тільки свою земельну ділянку, а й частину ділянки позивачки, яка знаходиться за встановленим межовим знаком (а.с. 73 74 т. 1). В подальшому представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника.

Відповідач ОСОБА_2 в ході судового розгляду пояснив, що на земельній ділянці позивачки на даний час вже збудований житловий будинок, тому відповідач ніяких перешкод їй не чинить. Він користується належною йому земельною ділянкою з часу розподілу колективних садів, коли всім виділяли орієнтовно по 5 соток, і він користується земельною ділянкою в межах, встановлених йому з перших днів. Яким чином сусідня земельна ділянка стала розміром в 7 соток йому незрозуміло, вважає, що це незаконне захоплення землі або якась помилка, але він не має за це відповідати своєю земельною ділянкою, якою користується постійно та ніяких претензій до його меж в попередніх власників сусідніх земельних ділянок ніколи не виникало. В подальшому відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що протягом більше 15 років безперервно користується належною йому земельною ділянкою без будь-яких обмежень, спорів та претензій з боку суміжних землекористувачів. Питання меж за більше ніж тридцять років ніколи не виникало. Оскільки позивачка придбала земельну ділянку в ОСОБА_6 та додатково в ОСОБА_3 , та такої землі на всіх схемах немає, вона має пред`являти претензії не до відповідача, а до ОСОБА_3 , вважає, що ця земельна ділянка їй ніколи не надавалася та є "віртуальною", а накладання координат земельних ділянок не має до нього жодного стосунку, так як положення меж і площа його земельної ділянки є незмінними з 1991 року. Тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на оплату правничої допомоги в сумі 10 000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги відповідач не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Також зазначив, що ОСОБА_2 на праві власності відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 334785 від 15.12.2009 належить земельна ділянка площею 0, 0509 га, кадастровий номер :08:001:0217, з цільовим призначенням: для індивідуального садівництва. Відомості про земельну ділянку внесені до Державного земельного кадастру 15.12.2009. Земельні ділянки в садівничому масиві виділяли у 1991 році по 0, 0500 га, відповідно визначали межі земельних ділянок. Жодних порушень меж земельних ділянок ОСОБА_2 допущено не було, його земельна ділянка знаходиться ліворуч від лінії Д-С відповідно до фото експертного висновку. Такого ж висновку прийшла Якушинецька сільська рада Вінницького району Вінницької області відповідно до листа № 10-02/2124, в якому пропонує позивачу в судовому порядку вирішувати питання про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0932. Таким чином, Якушинецька сільська рада Вінницького району Вінницької області та Подільський центр судових експертиз дійшли до висновку про невідповідність фактичних меж та меж, що внесені у Державний земельний кадастр, і відсутність підстав для встановлення вини відповідача у вчиненні перешкод позивачу у здійсненні права користування земельними ділянками. Крім того, просить врахувати, що Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання не містить підписів землекористувачів, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , тому не може бути прийнятим судом як належний доказ у справі. В зв`язку з викладеним, представник відповідача вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Також представник відповідача просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати по оплаті правничої допомоги в сумі 10 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 247192492 від 05.03.2021, земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0067 загальною площею 0, 0499 га, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, виданого 05.03.2021 Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лазько Є.І., що також підтверджується копією договору купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 8, 10 зі звороту т. 1).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 247186538 від 05.03.2021, земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0932 загальною площею 0, 0221 га, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, виданого 05.03.2021 Приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О., що також підтверджується копією договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 (а.с. 8 зі звроту - 10, 11 т. 1).

Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.06.2023 № 334647792, земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0217 площею 0, 0509 га, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 61268167 від 01.11.2021, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЗ № 334785, виданий 15.12.2009 (а.с. 14 15 т. 1).

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 11.08.2021, земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0217, цільове призначення: для індивідуального садівництва, площею 0, 0509 га, що розташована у Вінницькій області, Вінницькому районі, с. Березина, сад. діл. ССТ «Медик-3» 154/6 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с. 16 т. 1).

Згідно копії акта прийому-передачі межових знаків на зберігання від 05.03.2021 та схеми прив`язки межових знаків до об`єктів і контурів місцевості, межі земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0067, що розташована у Вінницькій області, Вінницькому районі, с. Березина, сад. Діл. ССТ «Медик-3» 153/6, загальною площею 0, 0499 га, наданої землекористувачу земельної ділянки ОСОБА_1 для індивідуального садівництва закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка у кількості 5 шт. Згідно схеми прив`язки межових знаків, межі від В до Г належать ОСОБА_2 (а.с. 17 - 20 т. 1).

Відповідно до копії акта від 22.10.2021 комісією з розгляду звернення ОСОБА_1 щодо встановлення факту порушення меж земельної ділянки встановлено, що заявниця придбала 05.03.2021 земельну ділянку, кадастровий номер :08:001:0067, площею 0, 0499 га для індивідуального садівництва та земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0932 площею 0, 0221 га для індивідуального садівництва, що межують між собою. Під час встановлення меж зазначеної земельної ділянки в натурі (на місцевості) виявилося, що вона накладається на земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0217, власником якої є ОСОБА_2 , площа накладки становить близько 0, 025 га. Проведеним аналізом фактичного землекористування з відповідними схемами організації території ССТ «Медик-3» можна вказати, що відбулося зміщення меж земельних ділянок під час виконання геодезичних робіт при виготовленні документації по приватизації земельних ділянок. Зазначено, що земельна ділянка площею 0, 0221 га з кадастровим номером :08:001:0932 утворена внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0194, яку розпорядженням від 26.08.2005 було передано у власність ОСОБА_3 площею 0, 0679 га, однак згідно плану організації території ССТ «Медик-3», земельна ділянка № НОМЕР_1 , що належала ОСОБА_3 , мала площу 0, 05 га. Враховуючи викладене комісія пропонує заявниці обрати спосіб захисту своїх прав з наведеного переліку та вирішувати дане питання в судовому порядку (а.с. 21 т. 1).

Згідно копії листа Якушинецької сільської ради від 31.12.2021 № 10-02/2124, земельна ділянка площею 0, 0221 га з кадастровим номером :08:001:0932, придбана ОСОБА_1 , була утворена внаслідок поділу земельної ділянки кадастровий номер :01:009:0194, яку у відповідності до розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 805 від 26.08.2005 було передано у власність ОСОБА_3 площею 0, 0679 га. У відповідності до проекту організації території колективних садів земельні ділянки: № 152/6, що належала ОСОБА_3 ; № 153/6, що належала ОСОБА_6 ; № 154/6, що належить ОСОБА_2 , мають площу по 0, 05 га. В зв`язку з тим, що земельна ділянка ОСОБА_3 була внесена до бази ДЗК не вірно, відбулося зміщення цілого масиву земельних ділянок, що приватизувалися пізніше. Зокрема земельні ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_2 були внесені до бази державного земельного кадастру із зміщенням від фактичних меж. Так, земельна ділянка ОСОБА_2 згідно проекту межує з земельними ділянками 153/6, 145/6 та 155/6, фактично виданий державний акт на право власності на земельну ділянку з чотирма суміжними ділянками 153/6, 145/6, 146/6 та 155/6, тобто має місце зміщення координат земельної ділянки від фактичних меж (а.с. 22 т. 1).

Окрім цього, судом досліджені копії фото земельних ділянок, які є додатками до позовної заяви (а.с. 23 25 т. 1).

Також судом досліджено копію Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, для ведення садівництва ОСОБА_4 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , виготовлену 2011 року у зв`язку з набуттям права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :08:001:0067, ОСОБА_4 , якій подарувала земельну ділянку ОСОБА_6 , згідно якої земельна ділянка за межами від В до Г межує із землями ОСОБА_2 , а від Д до А землями ОСОБА_3 (а.с. 94 109);

а також копію Технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, виготовлену 2007 року у зв`язку з приватизацією земельної ділянки, кадастровий номер :08:001:0217, на підставі рішення Якушинецької сільської ради від 05.10.2007, згідно якої земельна ділянка за межами від А до Б межує із землями ОСОБА_6 (а.с. 147 167 т. 1).

Згідно Висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 756 від 25.06.2024 з додатками, після проведеного натурного обстеження, проведених інструментальних обмірів та дослідження матеріалів, які надійшли для проведення експертизи можливо зробити висновок, що межі земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0067 за адресою АДРЕСА_2 , яка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером:08:001:0217 за адресою АДРЕСА_3 , яка перебуває у приватній власності ОСОБА_2 порушені та накладаються між собою.

На розгляд суду надається план співставлення земельної ділянки площею 0, 0499 га. з кадастровим номером :08:001:0067 за адресою АДРЕСА_2 , яка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 та земельної ділянки, яка перебуває у її фактичному користуванні, за результатами співставлення встановлено, що:

- земельна ділянка площею 0,0203га., яка входить до земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0067, що перебуває у приватній власності ОСОБА_1 перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 (на додатку 3 рожевого кольору).

- земельна ділянка площею 0, 0016 га. та 0, 0004 га., яка входить до земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0067, що перебуває у приватній власності ОСОБА_1 не перебуває у її фактичному користуванні (на додатку 3 блакитного та фіолетового кольору).

На додатку 3 графічно відображено план співставлення земельної ділянки площею 0, 0499 га. з кадастровим номером :08:001:0067 за адресою АДРЕСА_2 , яка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 та земельної ділянки, яка перебуває у її фактичному користуванні.

На розгляд суду надається план співставлення земельної ділянки площею 0, 0509га. з кадастровим номером :08:001:0217 за адресою АДРЕСА_3 , яка перебуває у приватній власності ОСОБА_2 та земельної ділянки, яка перебуває у його фактичному користуванні, за результатами співставлення встановлено, що:

- земельна ділянка площею 0,0206 га., яка входить до земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0217, що перебуває у приватній власності ОСОБА_2 не перебуває у його фактичному користуванні (на додатку 4 сірого кольору).

На додатку 4 графічно відображено план співставлення вищевказаної земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_2 , та земельної ділянки, яка перебуває у його фактичному користуванні.

На додатку 5 відображено план співставлення земельних ділянок позивача та відповідача, які перебувають в їх приватній власності, із земельними ділянками, які перебувають у їх фактичному користуванні (а.с. 221 251 т. 1).

Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Водночас, згідно ч.ч. 1 3, 6 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.ч. 1 3, 5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно ч.ч. 4 6, 7 8, 12 ст. 79-1 ЗК України, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані, в тому числі, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані дотримуватися меж земельних ділянок.

Статтею 107 ЗК України, передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Так, судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками суміжних земельних ділянок та відповідачем фактично використовується частина земельної ділянки, належної позивачу згідно меж, внесених в базу даних ДЗК, при цьому право власності оформлено за відповідачем в законний спосіб та згідно чинного законодавства, межі його земельної ділянки були винесені в натурі на підставі технічної документації при формуванні земельної ділянки в порядку приватизації.

Та позивачем також фактично використовується майже ідентична частина іншої, суміжної земельної ділянки, з протилежної сторони, тобто відбулося зміщення суміжних земельних ділянок, не лише відповідача, а й позивача, за фактичним користуванням, з іншою суміжною земельною ділянкою, за межами згідно державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0067 від Д до А землі ОСОБА_3 , тобто з протилежної межі, ніж межа із земельною ділянкою відповідача.

Та обставини подальшого зміщення меж земельних ділянок за фактичним користуванням суміжних землекористувачів в даній справі позивачем не доводилося та не встановлювалося, хоча згідно висновку судової експертизи межі її земельної ділянки за фактичним користуванням також не відповідають межам, внесеним до бази даних ДЗК відповідно до правовстановлюючих документів на земельну ділянку, межі фактичного землекористування позивачки також зміщені в протилежну земельній ділянці відповідача сторону. Тобто в фактичному користуванні позивачки зазначена нею земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0067 також перебуває із зміщенням в протилежну земельній відповідача сторону та використовується нею в розмірі 0, 0483 га, та відповідач фактично використовує земельну ділянку площею 0, 0506 га (а.с. 233 т. 1), що не перевищує площі земельної ділянки, зазначеної в правовстановлюючих документах.

При цьому, при дослідженні суміжного землекористування не лише земельних ділянок, що є предметом спору, а й земельної ділянки ОСОБА_3 , селищною радою та відповідною комісією було встановлено, що зміщення меж відбулося в зв`язку з порушеннями при оформленні права власності на землю ОСОБА_3 , тобто з протилежної межі з земельною ділянкою позивачки з кадастровим номером :08:001:0067, ніж межа земельної ділянки відповідача (а.с. 21, 22 т. 1).

Позивачка, надаючи письмові докази до позову, також надала копію договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0932, загальною площею 0, 0221 га, придбаної 05.03.2021 в ОСОБА_11 , та будь-якої технічної документації зі встановлення меж даної земельної ділянки та суміжних землекористувачів, а також відповідність її фактичного використання межам, внесеним до бази даних ДЗК, позивачкою не надано.

Тобто претендуючи на право користування відповідною частиною земельної ділянки згідно бази даних ДЗК, позивач вимагає усунення порушення такого права у спосіб, який неминуче призведе до позбавлення відповідача права користування належним йому нерухомим майном, а саме частиною земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку позивача лише за даними ДЗК, але не за фактичним землекористуванням відповідача, отже, таким чином позивач вимагає втрутитись у право відповідача на мирне володіння його майном.

В даному контексті суд вважає необхідним звернути увагу на застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

Предметом регулювання ст. 1 Першого протоколу є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що ставиться для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

При цьому ЄСПЛ у питаннях оцінки пропорційності, як і в питаннях наявності суспільного, публічного інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Тож для розкриття критерію пропорційності вагоме значення має визначення судами добросовісності чи недобросовісності набувача майна. При цьому, поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві, в даній справі таким майном є земельна ділянка за фактичним землекористуванням відповідача, яка відповідає розміру належної йому на праві власності земельної ділянки та якою він мирно володіє та користується протягом більше 15 років.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання.

Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) мети, досягнення якої передбачається, та засобів, які використовуються для її досягнення.

Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа добросовісний набувач, внаслідок втручання в її право власності, понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (заява №43768/07)).

На переконання суду, заявлені позовні вимоги не є пропорційними вказаній меті усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою позивача за відсутності доказів неможливості захисту прав позивача менш обтяжливим для відповідача способом. Саме лише посилання позивача на невідповідність фактичного землекористування відповідача межам земельної ділянки, внесеним до бази даних ДЗК, без урахування добросовісності інших суміжних з позивачкою, землекористувачів, а також добросовісності самої позивачки, не гарантуватиме справедливого балансу законних прав сторін у справі.

Так, на час набуття права власності позивачем ОСОБА_1 на суміжну з відповідачем земельну ділянку у 2021 році, відповідач тривалий час та безперервно користувався належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою за фактичним землекористуванням, меж земельної ділянки не зміщував та жодних перешкод та претензій від суміжних користувачів не мав.

Відомостей про те, що попередній власник земельної ділянки позивача, ОСОБА_4 , мала будь-які претензії до відповідача з приводу розміщення земельних ділянок, немає, та позивачем не доводилось виникнення спору між попереднім власником її земельної ділянки з приводу накладення земельних ділянок.

З яких причин позивач при купівлі земельної ділянки не пересвідчилась на місцевості у наявності вільної від претензій інших осіб земельної ділянки та визначення її меж в натурі, позивачем не обґрунтовано, а згідно матеріалів справи такі межі були встановлені (відновлені) позивачу лише в 2021 році (а.с. 17 20 т. 1). Наявність винесення в натурі меж земельної ділянки позивача до вказаного часу матеріалами справи не доведено, хоча позивач мала можливість проявити розумну обачливість та з`ясувати межі земельної ділянки в натурі до її придбання.

При цьому висновком судової експертизи доведено, що за фактичним землекористуванням земельна ділянка позивачки також не відповідає її межам, внесеним до бази даних ДЗК, та вона зміщена в сторону іншої суміжної земельної ділянки, на якій позивачкою здійснено будівництво та знаходяться об`єкти нерухомого майна (а.с. 236 т. 1).

Будь-яких недобросовісних дій відповідача під час користування земельною ділянкою, якому було винесено межі в натурі під час приватизації ним земельної ділянки, не встановлено. Земельна ділянка, яка тривалий час перебуває у фактичному користуванні відповідача, не перевищує розміру, встановленого в правовстановлюючому документі. Так само земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0067, яка належить позивачці, за фактичним землекористуванням майже відповідає розміру, зазначеному в правовстановлюючих документах.

Тобто в разі задоволення позову земельна ділянка позивачки за фактичним землекористуванням значно перевищуватиме межі належної їй земельної ділянки, коли земельна ділянка відповідача, якою він зможе користуватися без тягаря встановлення обставин та причин існуючого зміщення земельних ділянок цілого масиву земель, значно зменшиться, а саме на 0, 0203 га. При цьому таке зміщення сталося не з його вини, а під час оформлення права власності іншою особою на земельну ділянку, яка не межує із земельною ділянкою відповідача, що безумовно становитиме для нього непропорційний тягар, який він не міг передбачити, добросовісно користуючись майном загалом близько 30 років та більше 15 років з часу приватизації земельної ділянки, якою користувався раніше.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що задоволення заявлених позовних вимог порушуватиме принципи пропорційності та справедливої рівноваги (балансу) інтересів сторін та призведе до невиправданого втручання в право власності відповідача та надмірного тягаря для нього, що становить порушення ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а обраний спосіб захисту у вигляді зобов`язання ОСОБА_2 утриматись від використання у будь-який спосіб частини земельної ділянки не переслідує легітимної мети, оскільки вимагаючи приведення землекористування відповідача до меж її земельною ділянки, внесених до бази даних ДЗК, позивачкою не вчинено жодних дій щодо приведення нею самою її землекористування у відповідність встановленим межам з протилежної з відповідачем межі, що безпідставно значно збільшить фактичне землекористування позивачки, що також не відповідає ст. 1 Першого протоколу Конвенції.

Позивачка може обрати менш обтяжливий та справедливий для всіх суміжних землекористувачів спосіб приведення меж земельних ділянок в натурі у відповідність правовстановлюючим документам шляхом виготовлення технічної документації із землеустрою з встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі всіх суміжних землекористувачів, яких стосується зміщення фактичного землекористування, однак заявляє вимоги лише до одного суміжного землекористувача, вини якого в зміщенні фактичних меж суміжних земельних ділянок, як позивачки, так і відповідача, в ході судового розгляду не доведено.

З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача зі сплати судового збору слід залишити за позивачем.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

В своїх поясненнях відповідач та його представник просять стягнути понесені відповідачем витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. На підтвердження таких витрат представником відповідача долучено копії: договору про надання професійної правничої допомоги № 04 від 22.01.2025; квитанції на оплату правничої допомоги № 05 від 22.01.2025; рахунку суми судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_2 в зв`язку з пред`явленням ОСОБА_1 до суду позову до нього про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою; акта виконаних робіт по договору про надання професійної правничої допомоги № 04 від 22.01.2025, в якому зазначено послуги, надані адвокатом та детально описано кількість затраченого часу на кожен вид послуг, згідно якого адвокат Байдак В.Г. надав клієнту ОСОБА_2 правову допомогу вартістю 10 000 грн, на що адвокатом було витрачено в загальному 24 години.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, суд вважає неспівмірною заявлену вартість послуг адвоката, враховуючи те, що договір про надання професійної правничої допомоги з адвокатом Байдаком В.Г. відповідачем укладено лише 22.01.2025, та правова допомога адвоката полягала у вивченні матеріалів справи та подання письмових пояснень по суті справи фактично на етапі судового розгляду, коли сторонами вже було надано усні пояснення та заяви по суті справи, досліджено письмові докази.

У зв`язку з вищенаведеним та враховуючи складність справи та її значення для сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу, виходячи з критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи та відсутність відомостей про фінансовий стан обох сторін, а саме в розмірі 3 000 грн.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 15, 16, 317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 79-1, 91, 103, 106, 107, 152, 158 ЗК України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,, ст.ст. 12, 13, 76, 133, 141, 211, 247, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування земельними ділянкамивідмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 17.03.2025.

Суддя: