Провадження №2/389/582/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Українського В.В.,

за участю секретаря судового засідання Гой І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу суду міста Знам`янка Кіровоградської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів прийняття спадщини, факту неприйняття спадщини та визнання права власності за спадкоємцем на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факти прийняття спадщини, факт неприйняття спадщини, та визнати за її матір`ю право власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Знам`янка Кіровоградської області, батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 15 серпня 1986 року мати уклала шлюб із ОСОБА_5 , в якому вона набула прізвище чоловіка " ОСОБА_6 ". Проживали позивач з мамою та її чоловіком в будинку АДРЕСА_1 , який перейшов у спадок ОСОБА_5 від його батьків, доказом чого є записи у домовій книзі на зазначене домоволодіння. Але оформленням документів ніхто не займався. ОСОБА_5 помер у ІНФОРМАЦІЯ_6, після його смерті позивач з мамою залишалися проживати в його будинку, з 1991 року позивач в ньому зареєстрована і постійно проживає. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час її смерті і до сьогодні позивач зареєстрована і постійно проживає в будинку, який залишився їй від вітчима, але постало питання оформлення спадкових прав як її, так і мами, вітчима і його батьків.

Будинок АДРЕСА_1 був побудований батьками ОСОБА_5 - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтверджує витягом з рішення № 594 виконкому міської ради депутатів трудящих від 18 грудня 1951 року про виділення ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 земельної ділянки площею 600 кв.м., дозволом № 166 на виконання будівельних робіт виданий нас трок до 18 липня 1953 року ОСОБА_8 , довідкою № 245 від 24 серпня 1972 року, виданою Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації ОСОБА_9 на будівля ні ділянці АДРЕСА_1 зареєстровані в бюро технічної інвентаризації під реєстровим № 2946/16 за ОСОБА_8 на підставі договору забудови, посвідченого Знам`янською нот конторою 06.101955 р. № 3625/1, в цілому, складається з житлового будинку А площею 34,7 кв.м., сараю Б, вбиральні В, паркану N. Також наявний технічний паспорт від 23 серпня 1954 року, в який у 1977 році внесені зміни, де до будинку добудовані приміщення, позначені на плані 1-1 площею 1,7 кв.м. та 1-2 площею 3,9 кв.м., на подвір`ї побудовані сарай б, льох Г. Даних про прийняття в експлуатацію жодної з будівель немає, документи на право власності на нього не видавалися.

ОСОБА_8 помер у ІНФОРМАЦІЯ_8. Після його смерті спадщину своїми діями прийняли його дружина ОСОБА_9 та син ОСОБА_5 . Свої спадкові права на домоволодіння АДРЕСА_1 ) спадкоємці ОСОБА_8 не оформили, при цьому 18 липня 1990 року ОСОБА_9 склала заповіт на ім`я ОСОБА_5 , в якому зазначила, що будинок АДРЕСА_1 належить їй. ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , її син ОСОБА_5 прийняв своїми діями спадщину після смерті матері, оскільки вчинив дії, передбачені ст. 549 ЦК України.

Позивач просить встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: прийняття ОСОБА_9 та ОСОБА_5 спадщини після ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за АДРЕСА_1 , а також факту прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Знам`янка Кіровоградської області. Згідно даних домової книги на момент його смерті з ним були зареєстровані спадкоємці першої черги дружина ОСОБА_7 та син від першого шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який в будинку АДРЕСА_1 ніколи не проживав, фактично в період з 12 квітня 1996 року до 26 травня 2004 року проживав без реєстрації в АДРЕСА_3 . Позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що спадщину не прийняв як такий, що не проживав за місцем реєстрації разом із спадкодавцем.

Інший спадкоємець ОСОБА_5 - ОСОБА_7 прийняла спадщину після нього, оскільки вчинила дії, передбачені ст. 549 ЦК України, спрямовані на прийняття спадщини після ОСОБА_5 , а саме: продовжувала проживати у будинку, переоформила на себе особові рахунки, сплачувала комунальні послуги і навіть оформила субсидію, успадкувала предмети домашнього вжитку, підтримувала будинок і подвір`я в належному санітарно-технічному стані, обробляла присадибну ділянку. Позивач просить встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті чоловіка ОСОБА_5 та визнати за померлою матір`ю право власності на спірний будинок.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої підтримав вимоги позову та просить їх задовольнити, просить проводити розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважних причин своєї неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводився заочно.

Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За приписами ст.93 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України судом можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст.89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , свідоцтвом про укладення нею шлюбу із ОСОБА_11 , свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

15 серпня 1986 року ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_5 , в якому вона набула прізвище чоловіка « ОСОБА_6 », про що відділом РАГС Знам`янського міськвиконкому Кіровоградської області складено відповідний актовий запис за № 187.

Родина проживала в будинку АДРЕСА_1 . Рішенням № 594 виконкому міської ради депутатів трудящих від 18 грудня 1951 року, ОСОБА_8 виділена по АДРЕСА_1 земельна ділянка площею 600 кв.м. На підставі рішення виконкому міської ради депутатів трудящих від 18 грудня 1951 року, ОСОБА_8 надано дозвіл № НОМЕР_1 на виконання будівельних робіт, виданий нас трок до 18 липня 1953 року. Відповідно до довідки № 245 від 24 серпня 1972 року, виданої Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації ОСОБА_8 на будівля на ділянці АДРЕСА_1 зареєстрована в бюро технічної інвентаризації під реєстровим № 2946/16 за ОСОБА_8 на підставі договору забудови, посвідченого Знам`янською нотконторою 06.10.1955 р. № 3626/1, в цілому, та складається з житлового будинку А площею 34,7 кв.м., сараю Б, вбиральні В, паркану N. Також наявний технічний паспорт від 23 серпня 1954 року, в який у 1977 році внесені зміни, де до будинку добудовані приміщення, позначені на плані 1-1 площею 1,7 кв.м. та 1-2 площею 3,9 кв.м., на подвір`ї побудовані сарай б, льох Г.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , які на час смерті проживали та були зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до даних домової книги на будинок, разом з ними проживав та був зареєстрований син ОСОБА_5 . Відповідно до інформаційних довідок після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався і спадкові справи не заводилися.

Відповідно до п.4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.02.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до ІНФОРМАЦІЯ_9 , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР ). Відповідно до п.3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року N 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка була чинна на час відкриття спадщини, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно.

Як визначено ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, - прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, колі і оскільки воно не замінено заповітом.

Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5 доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на час смерті ОСОБА_8 постійно проживали разом з ним, а також те, що ОСОБА_5 на час смерті ОСОБА_9 постійно проживав разом з нею, спадкоємці продовжували проживати у будинку, успадкували предмети домашнього вжитку, сплачували комунальні послуги, доглядали будинок і подвір`я, обробляли присадибну ділянку, то вони вважаються такими, що вступили в управління та володіння спадковим майном, а саме будинком, в якому вони проживали, іншими правами спадкодавця, тому вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті спадкодавців. Даний факт ніким не оспорюється, не спростовується іншими доказами, тому не підлягає встановленню в судовому порядку, так як є встановленим відповідно до наданих документів.

Таким чином, суд вважає відмовити в задоволенні вимог про встановлення факту прийняття ОСОБА_9 та ОСОБА_5 спадщини після ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за АДРЕСА_1 , а також факту прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Після його смерті із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися його дружина ОСОБА_7 , донька ОСОБА_12 , син ОСОБА_2 . Свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, колі і оскільки воно не замінено заповітом.

Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_5 успадковують три спадкоємця першої черги, які мають рівні права на спадщину.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом

шести місяців з дня відкриття спадщини.

Враховуючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 вважаються такими, що прийняли спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, не підлягає задоволенню вимога про встановлення факту прийняття ОСОБА_7 спадщини після померлого ОСОБА_5 .

На цій же підставі не підлягає задоволенню вимога про встановлення факту неприйняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 у зв`язку з фактичним не проживанням за місцем прописки на момент відкриття спадини. Так, по-перше, Цивільний кодекс Української РСР, норми якого діяли на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , прямо не пов`язували факт прийняття спадщини із постійним проживанням спадкоємця разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. По-друге, ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про її прийняття, а не фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Знам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області ПСМУМЮ (м. Дніпро) було вчинено відповідний актовий запис за № 794.

Також не підлягає задоволенню вимога про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 , так як вона померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та як один із трьох спадкоємців першої черги не набула права в порядку спадкування за законом на спадковий житловий будинок в цілому.

На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 263, 265, 273, 280-288, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову про встановлення фактів прийняття спадщини, факту неприйняття спадщини та визнання права власності за спадкоємцем на спадкове майно.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Заочне рішення може бути переглянуто Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий.

Суддя В.В. Український