Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8861/19
Провадження № 4-с/711/8/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Булгакової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Кофанової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби в м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Руденко Аделіни, боржник: ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в :

24.02.2025 адвокат Кучер Ю.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою, в якій просила поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги та скасувати постанову головного державного виконавця Другого ВДВС в м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) Руденко А. про закінчення виконавчого провадження № 61959357 від 18.11.2024.

В обгрунтування скарги зазначила, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.02.2020 у справі № 711/8861/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.11.2019 і до досягнення найстаршою дитиною ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) повноліття. Постановою старшого державного виконавця Придніпровського ВДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) від 04.05.2020 відкрито виконавче провадження № 61959357 з примусового виконання вищевказаного рішення. В січні 2025 року ОСОБА_1 дізналася, що виконавче провадження № 61959357 закінчено. Згідно відомостей з АСВП 18.11.2024 головним державним виконавцем Другого ВДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) Русенко А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 61959357 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Також в АСВП наявний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 13.11.2024, згідно якого державним виконавцем 20.03.2023 припинено нарахування аліментів. Скаржниця вважає, що такі дії державного виконавця є протиправними, оскільки відповідно до частини 3 статті 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Отже, державний виконавець безпідставно закінчила виконавче провадження № 61959357 у зв`язку із закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, оскільки чинним законодавством врегульовано та передбачено порядок дій державного виконавця у випадку досягнення найстаршою дитиною повноліття.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями скарга передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.03.2025 поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою дії головного державного виконавця Другого ВДВС в м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) Руденко А. Скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

17.03.2025 від представника Другого ВДВС в м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) за довіреністю Педченка В.С. надійшов відзив на скаргу, в якому останній просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 посилаючись на те, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.02.2020 аліменти стягнуто до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Виконавчий лист не містив окремого визначення строку стягнення на кожну дитину, а навпаки містив чітку вказівку про виконання виконавчого листа до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки строк дії виконавчого листа закінчився, а заборгованість була погашена, державний виконавець мав законні підстави закінчити виконавче провадження.

У судове засідання представник ОСОБА_1 адвоката Кучер Ю.В. не з`явилася, подала заяву, в якій підтримала вимоги скарги та просила проводити їрозгляд справи без її участі.

Представник Другого ВДВС в м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) за довіреністю Педченка В.С. у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив відмовити у задоволенні скарги та проводити розгляд справи без її участі

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Згідно частини 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Зазначене конституційне положення відображено також у статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»(частина 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до положень статті 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини регулюється положеннями статті 183 СК України.

Так, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Таким чином, закон встановлює та гарантує, що частки усіх дітей, на яких судом стягуються аліменти, у єдиній загальній частці від заробітку (доходу) того з батьків, на кого покладається обов`язок сплачувати аліменти, що визначається судом, є рівними. Причому таке правило діє лише до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Після досягнення найстаршою дитиною повноліття, мати або батько, той, з яким проживають інші діти платника аліментів, на яких також стягуються аліменти, має право звернутися до суду з позовом про визначення розміру аліментів на цих дітей. У даному випадку мова може йти про збільшення розміру аліментів у зв`язку із зменшенням кількості дітей, на утримання яких було визначено єдину, загальну частку від заробітку платника аліментів.

В іншому випадку частина 3 статті 183 СК України передбачає, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти на неповнолітніх дітей стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Судом встановлено та матеріали справи підтверджено, що на виконанні у Другому ВДВС в м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 61959357 з примусового виконання виконавчого листа № 711/8861/19, виданого 01.04.2020 Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх: доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку (на кожну), починаючи з 11.11.2019 і до досягнення найстаршою дитиною ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_4 дитина - донька ОСОБА_2 , досягла повноліття.

18.11.2024 постановою головного державного виконавця Другого ВДВС в м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) А. Русенко виконавче провадження № 61959357 закінчено на підставі пункту 7 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (закінчено термін строку для даного виду стягнення, заборгованість за сплати аліментів відсутня).

Після досягнення найстаршою дитиною повноліття ОСОБА_1 не зверталась до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, а саме сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, після досягнення найстаршою дитиною повноліття державний виконавець був зобов`язаний здійснити вирахування тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття та продовжити стягнення тієї частки, яка припадає на молодших дітей до досягнення ними повноліття, а не закривати виконавче провадження на підставі пункту 7 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1, 2 статті 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів скарги ОСОБА_1 та наявність підстав для скасування постанови головного державного виконавця Другого ВДВС в м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) Руденко А. про закінчення виконавчого провадження № 61959357 від 18.11.2024.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 18, 39, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 5, 12, 13, 18, 133, 137, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби в м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Руденко Аделіни, боржник: ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби в м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Руденко Аделіни про закінчення виконавчого провадження № 61959357 від 18.11.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Г. В. Булгакова