Провадження № 2/712/594/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкас у складі:

головуючого судді - Пересунька Я.В.,

при секретарі - Кеденко Я.О.,

за участі ОСОБА_1 та її адвоката Білоглазенко Г.П.,

ОСОБА_2 та його адвоката Багінського А.М.,

представника органу опіки та піклування - Зубалій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради, про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - служба у справах дітей Черкаської міської ради, про встановлення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком,-

в с т а н о в и в:

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. Доводи первісного позову ОСОБА_1 (а.с. 2-9):

1.1. У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, просить визначити з нею місце проживання їх із ОСОБА_2 дітей, а саме сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1 .

1.2. Позов обгрунтовано тим, що 23 лютого 2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб, за час перебування в якому у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

1.3. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкас від 20 січня 2024 року шлюб між сторонами було розірвано, але сторони разом з дітьми продовжили проживати разом за адресою АДРЕСА_2 .

1.4. У липні 2024 року ОСОБА_2 зняв ОСОБА_1 із реєстрації місця проживання за вказаною адресою, а 29 липня 2024 року - виставив її речі з будинку.

1.5. Із того часу ОСОБА_2 не допускає її та старшого сина до вказаного будинку, а молодшого сина примусово та без узгодження з матір`ю вивіз у село Гладківщина Золотоніського району Черкаської області до своєї матері, де дитина перебувала майже 3 місяці і була повернута від баби лише за рішенням органу опіки та піклування.

1.6. На думку позивачки, з метою ухилення від служби в Збройних Силах України та заборони поділу спільної сумісної власності, ОСОБА_2 вже більше року утримує їх молодшого сина біля себе, не допускаючи матір спілкуватись з дитиною. Натомість при намаганні матері відвідати місце проживання молодшого сина та батька, останній викликає працівників поліції та вчиняє скандали.

1.7. Знаходячись за таких обставин під негативним впливом батька, молодший син не йде на контакт з нею, уникає зустрічей у школі та говорить неприємні речі по телефону, оскільки батько та баба налаштовують молодшого сина проти неї та старшого сина, що негативно впливає на психологічний стан обох дітей.

1.8. Водночас вона, як мати, сумлінно та добровільно виконувала та виконує свої батьківські обов`язки і має такі ж права на участь у вихованні молодшого сина, як і батько, але останній перешкоджає побаченням із молодшим сином і не дозволяє спілкуватись з ним.

1.9. ОСОБА_1 також зазначає, що коли молодший син проживає з батьком, то без її нагляду і контролю ОСОБА_2 дозволяє вживати дитині заборонені для даного віку продукти харчування, не слідкує за зовнішнім виглядом дитини.

1.10. На думку позивачки, молодший син психологічно не готовий проживати разом із батьком, оскільки вихованням сина здебільшого займалась вона і в неї з дитиною склався тісний зв`язок як між матір`ю та сином. За час коли молодший син проживав разом з нею, вона займалась вихованням дітей, водила молодшого сина до дитячого садка і дитина була прив`язана до матері. Натомість батько ніколи надовго сам не залишався із сином і не виявляв жодних проявів самостійного виховання дитини.

1.11. Щодо старшого сина, то ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків щодо нього, не допускає дитину до будинку, де проживає із молодшим сином, не відвідує старшого сина в школі та не цікавиться його навчанням, не телефонує та проігнорував День народження старшого сина ІНФОРМАЦІЯ_3 .

1.12. За обставин, що склались, ОСОБА_1 створила найкращі умови для дітей за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , де у них є свій куточок, де сини можуть гратися та відпочивати.

1.13. Натомість батько дітей ОСОБА_2 навмисно демонтував сходи на другий поверх будинкуза адресою АДРЕСА_2 , де проживає з молодшим сином, внаслідок чого дитина втратила доступ до своєї кімнати, а коли працівники Служби у справах дітей Черкаської міської ради намагаються перевірити умови проживання дитини - не допускає їх до будинку, посилаючись на неправдиві відомості про проведення ремонтних робіт.

1.14. На думку позивачки, своїми діями ОСОБА_2 порушує право матері на спілкування з молодшим сином, а також порушує право на спілкування рідних братів між собою, а тому необхідно визначити місце проживання дітей разом із матір`ю.

Доводи відзиву та зустрічного позову ОСОБА_2 (а.с. 56-62):

1.15. 15 жовтня 2024 року ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , а також подав зустрічний позов.

1.16. Відзив та зустрічний позов обгрунтовано тим, що ОСОБА_2 визнає позов ОСОБА_1 частково та не заперечує проти встановлення місця проживання старшого сина ОСОБА_3 , 2012 року народження, разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

1.17. Водночас у зустрічному позові ОСОБА_2 просить визначити місце проживання меншого сина ОСОБА_4 , 2017 р.н., разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 .

1.18. Позовні вимоги ОСОБА_2 обгрунтовано тим, що протягом останніх 4 років перебування у шлюбі із ОСОБА_1 їх стосунки погіршились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Він неодноразово викривав дружину у подружніх зрадах та має її листування з іншими чоловіками. Він неодноразово намагався переконати дружину залишатись разом із сім`єю та намагався примиритись з нею, але жодних результатів це не дало.

1.19. Із січня 2020 року у них відсутнє спільне сімейне життя, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету та не підтримують шлюбних стосунків.

1.20. Після розірвання шлюбу в судовому порядку у лютому 2024 року ОСОБА_1 та її батьки неодноразово намагались звинуватити його у вчиненні домашнього насильства, але провадження у справах за КУпАП щоразу закривались судом.

1.21. Натомість поліцією відкрито кримінальне провадження за фактом нанесення ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень колишньою дружиною ОСОБА_1 та її батьками, а також слідчим суддею Соснівського районного суду м.Черкас Пересуньком Я.В. зобов`язано поліцію внести до ЄРДР відомості про злочин за фактом відкритого викрадення ОСОБА_1 у ОСОБА_2 барсетки з грошовими коштами із погрозою застосуванням фізичного насильства.

1.22. Крім того, колишня дружина ОСОБА_1 періодично з`являється за їх колишнім місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 і вчиняє провокації, бійки, скандали; тероризує, переслідує та дратує його та їх меншого сина.

1.23. ОСОБА_2 зазначає, що старший син ОСОБА_3 , 2012 р.н., виявив бажання проживати з матір`ю і він, як батько, поважає цей вибір.

1.24. Водночас менший син ОСОБА_4 , 2017 року народження, має бажання проживати разом із батьком. Він, як батько, любить свого меншого сина і спроможний забезпечити його всім необхідним, оскільки має власне житло, де дитина має власний куточок, офіційно працює і має нормований робочий день, своєчасно отримує заробітну плату, є емоційно врівноваженою людиною і не має схильності до вживання спиртних напоїв, постійно слідкує за станом здоров`я дитини, його розвитком, виховує і піклується про нього, у нього із сином стійкий психологічний контакт та прив`язаність один до одного.

1.25. За таких обставин, на думку ОСОБА_2 , наявні достатні підстави для визначення місця проживання меншого сина ОСОБА_4 , 2017 року народження, з ним за адресою АДРЕСА_2 .

Доводи відповіді ОСОБА_1 на зустрічний позов та відзив ОСОБА_2 (а.с. 94-96):

1.26. 06 листопада 2024 року до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив ОСОБА_2 , в якому вона заперечує проти викладених ОСОБА_2 доводів. Зокрема просить врахувати, що доводи ОСОБА_2 про припинення шлюбних відносин із 2020 року та її неналежний спосіб життя не підтверджено жодними доказами і такі доводи спростовуються фотокартками із сімейного архіву сторін за 2020-2023 року.

1.27. Крім того, ОСОБА_1 просить суд врахувати, що фактично ОСОБА_2 просить розділити дітей, що є абсурдним. Він абсолютно не думає про долю старшого сина, про взаємовідносини та спілкування між рідними братами. Батько робить все, щоб діти не спілкувались і всіляко чинить перешкоди їх спілкуванню, що підтверджується наданим нею відеозаписом, на якому зафіксовано як батько не допускав ОСОБА_1 та їх старшого сина до свого будинку, коли вони приїхали привітати меншого сина з Днем народження.

1.28. Щодо доводів ОСОБА_2 про те, що начебто менший син виявив бажання проживати з ним, то до таких доводів необхідно ставитись критично, оскільки думка 10 річної дитини в цьому випадку не є визначальною.

1.29. Щодо доводів ОСОБА_2 про те, що він має нормований робочий день, своєчасно отримує заробітну плату, виховує та опікується їх молодшим сином, має з ним стійкий психологічний контакт, то батько замовчує інформацію, що працює водієм у нічну зміну, його мати з ним проживає не постійно, а під час нічних змін батька дитину залишають на ночівлю у колишньої його виховательки з дитячого садочку.

1.30. ОСОБА_1 також просить врахувати, що за місцем проживання батька відсутні умови проживання дитини в окремій кімнаті, відсутнє місце для навчання та навіть окреме ліжко для дитини, що призводить до того, що дитина змушена спати в одному ліжку з батьком. Натомість за місцем проживання ОСОБА_1 спеціалістами служби у справах дітей встановлено наявність окремої кімнати для проживання обох дітей та організовано місце для проведення навчальних занять.

1.31. Таким чином, батьком не доведено створення ним кращих умов для проживання та для виховання дітей, у порівнянні з матір`ю.

2. Вчинені судом процесуальні дії у справі, а також пояснення учасників справи в судовому засіданні.

2.1. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 23 вересня 2024 року відмовлено і задоволенні заяви представниці ОСОБА_1 , - адвоката Білоглазенко Г.П. про забезпечення позову у справі шляхом зобов`язання ОСОБА_2 передати малолітнього ОСОБА_4 , 2017 р.н., його матері за її місцем проживання (а.с. 42).

2.2. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 24 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с. 45).

2.3. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 16.10.2024 прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 про встановлення місця проживання малолітньої дитини з батьком - до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 ; зобовязано орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради надати до суду належним чином завірений висновок органу опіки та піклування з розв`язання спору про визначення місця проживання неповнолітніх дітей (а.с. 80).

2.4. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 10.12.24 зобовязано ТОВ «Київтранслогістик» надати суду інформацію про графік роботи водія ОСОБА_2 за три останні місяці на день надання відповіді на ухвалу суду (а.с. 174).

2.5. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 10.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 173).

2.6. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 22.01.2025 залишено без розгляду клопотання ОСОБА_5 про залучення її в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача (а.с. 209).

2.7. Головуючий суддя на першому підготовчому засіданні розкрив сторонам інформацію про те, що за його ухвалою як слідчого судді, зобов`язано поліцію внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування щодо можливих протиправних дій ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 , після чого заяв про відвід судді сторони не подали.

2.8. У судових засіданнях ОСОБА_1 та її адвокат Білоглазенко Г.П. первісний позов підтримали та заперечили проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 .

2.9. ОСОБА_2 та його представник адвокат Багінський А.М. у судовому засіданні підтримали зустрічний позов ОСОБА_2 та заперечували проти задоволення первісного позову ОСОБА_1 .

2.10. Представник органу опіки та піклування Зубалій Н.А. у судовому засіданні просила суд ухвалити рішення на користь дітей та з урахуванням висновку органу опіки та піклування по суті спору.

3. Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини

3.1. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

3.2. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

3.3. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3.4. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

3.5. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

3.6. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

3.7. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

3.8. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

3.9. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

3.10. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

3.11. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

3.12. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

3.13. Частинами першою, другою та третьою статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

3.14. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

3.15. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

3.16. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

3.17. За змістом ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.

4.1. Судом установлено, що 23 лютого 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, про що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції складено актовий запис № 140 (а.с. 62, зворот).

4.2. За час перебування у шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 - син ОСОБА_4 (а.с. 15-16).

4.3. На час вирішення справи в суді ОСОБА_2 разом із неповнолітнім сином ОСОБА_4 , 2017 р.н., проживає у будинку за адресою АДРЕСА_2 , власником якого значиться ОСОБА_2 (зворот а.с. 69 та а.с. 70) і щодо поділу якого у сторін існує судовий спір.

4.4. Водночас із липня 2024 року ОСОБА_1 проживає разом із неповнолітнім сином ОСОБА_3 , 2012 р.н., та своїми батьками у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , співвласницею якого вона разом з батьками є із 29.04.1998 (а.с. 26)

4.5. Надані ОСОБА_1 фотокартки (а.с. 104-111), на яких відображено моменти з життя їх сім`ї, свідчать про те, що принаймні до жовтня 2023 року сім`я ОСОБА_6 проживала разом, батьки і діти спільно святкували родинні свята, дні народження дітей та проводили разом час. Не заперечував проти вказаних фотокарток і ОСОБА_2 у судовому засіданні.

4.6. Разом з тим, 13 листопада 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу і рішенням Соснівського районного суду м.Черкас від 20 лютого 2024 року, що набрало законної сили 26 березня 2024 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12-13).

4.7. 22 січня 2024 року начальником служби у справах дітей Черкаської міської ради затверджено Акт № 28 обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_2 , складений відповідальними особами за зверненням ОСОБА_2 . Згідно з указаним актом умови проживання в будинку задовільні. Будинок належить ОСОБА_2 (батьку). Помешкання з центральним водо і газопостачанням, автономним водовідведенням; будинок умебльований, в наявності необхідна побутова техніка, предмети домашнього вжитку. Кухня та санвузол у будинку в задовільному стані. Зі слів батька ОСОБА_2 , для ОСОБА_4 з ним відведена окрема кімната.

4.8. У вказаному акті також зазначено, що за цією адресою зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 23).

4.9. У лютому 2024 року ОСОБА_2 звертався з позовом до ОСОБА_1 щодо визначення з ним місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , 2017 р.н., але ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 12.09.2024 позовну заяву було залишено без розгляду за заявою позивача (справа № 712/1183/24).

4.10. Згідно з повідомленням Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 06.08.2024, ОСОБА_1 була зареєстрована у будинку по АДРЕСА_2 з 03.05.2012 року і знята з реєстрації 07.06.2024 за заявою співвласника житла (а.с. 29); станом на 07.06.2024 та на 02.09.2024 року у вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 28, 73).

4.11. 26.06.2024, 02.07.2024, 06.07.2024, 30.07.2024 ОСОБА_1 зверталась до служби у справах дітей Черкаської міської ради щодо зловживання ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_3 , 2012 р.н., та щодо перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , 2017 р.н.

4.12. У відповідь на вказані звернення 02.08.2024 року Служба у справах дітей ЧМР повідомила, що відповідно до інформації служби у справах дітей Піщанської сільської ради від 12.07.2024 року, малолітній ОСОБА_4 перебуває у батьків ОСОБА_2 у с.Гладківщина Золотоніського району; зі слів баби, дитина перебуває в неї на час літніх канікул; із бабою та батьком дитини проведена бесіда щодо недопустимості чинення матері перешкод у спілкування з сином. 01.08.2024 було повторно відвідано адресу реєстрації дітей, будинок відкрив батько дітей та пояснив, що в будинку проводяться ремонтні роботи, у зв`язку з чим відсутнє електропостачання та ремонтуються сходи на 2 поверх; доступу до кімнат він не надав та зазначив, що ремонтні роботи мають закінчитись до 01.09.2024 (а.с. 30)/

4.13. Відповідно до рішення Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Піщанської сільської ради від 23.07.2024 № 7-1, ОСОБА_1 звернулась до вказаної комісії, оскільки її колишній чоловік ОСОБА_2 орієнтовно 13.06.2024 року вивіз їхню дитину ОСОБА_4 , 2017 р.н., до своєї матері ОСОБА_5 у с.Гладківщина Золотоніського району і колишня свекруха постійно перешкоджає їй у спілкуванні з молодшим сином. На засіданні було заслухано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , внаслідок чого було вирішено рекомендувати ОСОБА_5 не перешкоджати матері ОСОБА_1 брати участь у виховання, утриманні та спілкуванні зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4 , 2017 р.н. (а.с. 27).

4.14. У судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив, що після засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Піщанської сільської ради їх молодший син ОСОБА_4 , 2017 р.н., поїхав до матері, де перебував за її місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , але через декілька днів після цього батько ОСОБА_2 знову забрав його до себе.

4.15. Станом на 17 вересня 2024 року ОСОБА_4 , 2017 р.н., навчається у 1-О класі Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 20 Черкаської міської ради, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 17).

4.16. ОСОБА_1 з 2019 року працює касиром торгівельного залу на ПП «Таурус-ЛТД», де за період із березня по серпень 2024 року отримала заробітну плату в розмірі 48 051, 58 грн. (а.с. 21).

4.17. Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1 , її графік роботи - два дні працює з 8.00 год. до 20.00 год і два дні вдома, або три дні працює з 8.00 год. до 20.00 год. і три дні вдома.

4.18. ОСОБА_2 не заперечував щодо цих обставин.

4.19. ОСОБА_2 з 27.08.2019 працює на посаді водія автотранспортних засобів у ТОВ «Київтранслогістик», де зарекомендував себе позитивно (а.с. 70, зворот). За час роботи з листопада 2022 року по жовтень 2023 року отримав 395238,96 грн. заробітної плати (а.с. 68).

4.20. На ухвалу суду не було отримано відомостей про графік роботи ОСОБА_2 за останні три місяці, натомість згідно з довідкою ТОВ «Київтранслогістик» від 20.01.2025 ОСОБА_2 в період із 01.09.2024 по 25.02.2025 перебуває у відпустці без збереження заробітної плати на підставі ч. 3 ст. 26 Закону України «Про відпустки» (а.с. 204).

4.21. У судовому засіданні ОСОБА_2 також визнав, що до липня 2024 року були випадки, коли він працював на роботі в нічну зміну.

4.22. ОСОБА_1 не заперечувала щодо того, що ОСОБА_2 час від часу працював на роботі в нічну зміну.

4.23. Згідно з актом № 487/2 оцінки потреб сім`ї, складеного в період із 15 по 24 жовтня 2024 року фахівцем Черкаського міського центру соціальних служб, дитина ОСОБА_4 , 2017 р.н., зазначив, що скарг щодо поганого самопочуття не має; зі слів дитини він добре харчується, готує вдома бабуся або тато; дитина відчуває втому від постійних конфліктів у сім`ї; зі слів дитини він хоче проживати з батьком, не бажає спілкуватись з матір`ю через те, що вона звинувачує його в обмані, конфліктує та б`ється з батьком. Дитина не була б проти спілкування з братом, якби він не був налаштований проти батька. Співробітник центру соціальних служб відмітила, що під час спілкування ОСОБА_4 , 2017 р.н., повідомив, що бабуся з родиною не проживає постійно; під час нічних змін в батька хлопчика віддають на ночівлю до колишньої виховательки з садочку; дитина спить в одному ліжку з батьком (а.с. 116-118).

4.24. Із цього ж акта вбачається, що дитина ОСОБА_3 , 2012 р.н., повідомила, що скарг щодо поганого самопочуття не має; він виснажений постійними конфліктами в родині, остерігається батька, оскільки той часто застосовує щодо нього фізичну силу; він хоче проживати з мамою та братом, а з батьком спілкуватися не хоче, оскільки той може застосовувати до нього фізичну сила та ображати; коли дитина проживала з батьком, той міг застосовувати фізичні покарання, як метод виховання (а.с. 119).

4.25. Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї ОСОБА_2 / ОСОБА_1 на час оцінювання, що проводилось із 15 по 24 жовтня 2024 року, основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини, є домашнє насильство, конфлікт між колишнім подружжям щодо участі у вихованні та визначення місця проживання дітей; базові потреби дітей задоволені, проте наявні проблеми та обставини певною мірою порушують нормальну життєдіяльність дітей; фактори сім`ї та середовища не сприяють розв`язанню проблеми; складні життєві обставини в родині тривають до 1 року та мають затяжний характер, сім`я потребує соціального супроводу (а.с. 124-125).

4.26. 17.10.2024 у Черкаському міському центрі соціальних служб відбулась консультація з дитиною ОСОБА_3 , 2012 р.н. У роботі були використані наступні методи: спостереження, бесіда, методика «Рене Жиля», методика «Незакінчені речення». Результати роботи свідчать про те, що хлопчик відкритий, чітко формулює власну думку, говорить про свої потреби. За аналізом методик було виявлено, що дитина прихильна до матері, помітна прив`язаність до меншого брата. Під час спілкування дитина повідомила, що не бажає спілкуватись з батьком, оскільки той у вихованні використовував фізичні форми покарання та при останніх зустрічах його ображав (а.с. 149-150).

4.27. 21.10.2024 у Центрі відбулась консультація з дитиною ОСОБА_4 , 2017 р.н. У роботі з дитиною були використані наступні методи: спостереження, бесіда, методика «Рене Жиля». Дослідження вказує на емоційну прив`язаність дитини до батька, його він сприймає як домінуючу фігуру. Дитина у спілкуванні відкрита, проговорює, що хоче проживати удвох з батьком та не має бажання спілкуватись з матір`ю. Зазначив, що батько міг бити брата ОСОБА_3 , 2012 р.н., за неналежну поведінку; щодо нього фізичних покарань не застосовує. Під час бесіди з хлопчиком стало відомо, що бабуся проживає з родиною не на постійній основі, тому через нічні зміни батька його залишають на ночівлю в колишньої виховательки з садочка (а.с. 149-150).

4.28. Судом також було досліджено надані ОСОБА_1 відеозаписи щодо подій, які мали місце ввечері ІНФОРМАЦІЯ_9 (у день народження ОСОБА_4 ) та під час відвідування матері молодшого сина у школі, проти чого ОСОБА_2 не заперечував.

4.29. На одному з відеозаписів відображено приїзд 28.10.2024 (у день народження ОСОБА_4 , 2017 р.н.) у вечірній час ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , 2012 р.н., а також батьків ОСОБА_1 - до помешкання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 , де він проживає із ОСОБА_4 , 2017 р.н. Коли вказані особи прибувають із подарунками за вказаною адресою, то ОСОБА_2 не відчиняє ворота, а під час тривалого спілкування із ОСОБА_1 по телефону в режимі «гучний зв`язок» повідомляє їй, що вони приїхали надто пізно і їх молодший син ОСОБА_4 , 2017 р.н., вже спить. Через деякий час ОСОБА_2 повідомляє що ОСОБА_1 своєю гучною поведінкою розбудила ОСОБА_4 , 2017 р.н., але син не хоче її бачити. Ще через деякий час ОСОБА_2 повідомляє ОСОБА_1 телефоном, що син ОСОБА_4 вийшов до неї у двір, але на відео ворота гостям так ніхто й не відчиняє. За таких обставин ОСОБА_1 «перекидає» принесені нею, її старшим сином та батьками подарунки для молодшого сина ОСОБА_4 - через ворота домоволодіння ОСОБА_2 та спілкується із молодшим сином через ворота (флеш-накопичувач на а.с. 126).

4.30. На іншому відеозаписі, зробленому ОСОБА_1 у їдальні школи, де навчається ОСОБА_4 , 2017 р.н., останній, перебуваючи за столиком із однокласниками, висловлює заперечення проти відеозйомки матір`ю та ухиляється від спілкування із нею (флеш-накопичувач на а.с. 126).

4.31. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Черкаської міської ради від 25 листопада 2024 року № 17655/26825-01-21 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , 2017 р.н., разом з матір`ю ОСОБА_1 та у зв`язку з відсутністю спору між батьками вважає за недоцільне визначати місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , 2012 року народження (а.с. 139-142).

4.32. Такий висновок органу опіки та піклування обгрунтовано тим, що обоє з батьків офіційно працюють, мають стабільний дохід, позитивно характеризуються за місцем роботи, мають задовільні умови проживання; шлюб між сторонами розірвано та між ними склались напружені відносини. Відповідно до характеристик Черкаського дошкільного навчального закладу № 37, який відвідував малолітній ОСОБА_4 , 2017 р.н., мама і тато достатньо уваги приділяють розвитку та вихованню сина, цікавляться його успіхами та проблемами, консультуються з педагогами щодо виховання та навчання дитини; в більшій мірі участь у навчально-виховному процесі бере батько. ОСОБА_4 , 2017 р.н., відгукується про тата і маму з любов`ю та ніжністю. Відповідно до характеристики Черкаської спеціалізованої школи № 20, яку відвідує малолітній ОСОБА_3 , 2012 р.н., батьки виконуються свої батьківські обов`язки, приділяють належну увагу вихованню дитини; цікавляться шкільним життям сина; мама реагує на зауваження вчителів, відвідує батьківські збори, супроводжує під час екскурсій. Відповідно до характеристики Черкаської спеціалізованої школи № 20, яку відвідує малолітній ОСОБА_4 , 2017 р.н., контакт з класним керівником налагоджений у батька, мати відвідує дитину у школі. Під час розмов на сімейні теми ОСОБА_4 , 2017 р.н., виявляє відстороненість та прагне змінити тему. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неодноразово звертались до служби у справах дітей Черкаської міської ради щодо перешкод один одному у спілкуванні з малолітнім сином та вирішення непорозумінь стосовно користування будинком. Відповідно до інформації Черкаського міського центру соціальних служб від 28.10.2024 № 1151, випадок кваліфікований як випадок середньої складності; основними ознаками є конфлікти між колишнім подружжям щодо участі у вихованні дитини та визначення місця проживання дитини. Під час засідання малолітній ОСОБА_3 , 2012 р.н., висловив своє бажання проживати разом з матір`ю, а малолітній ОСОБА_4 , 2017 р.н., пояснив, що найріднішою людиною для нього є мати, але проживати він бажає з батьком. Орган опіки та піклування, виходячи з рівності прав та обов`язків матері й батька відносно дитини, дійшов висновків про наявність достатніх підстав для задоволення вимог матері у визначенні місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , 2017 р.н., разом з нею, оскільки матір`ю створені належні умови для проживання дитини та її розвитку, вона має належний виховний потенціал та виховні можливості, крім цього з нею проживає старший син ОСОБА_3 , 2012 р.н. Орган опіки та піклування також вважає, що недоцільно визначати місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , 2012 р.н., у зв`язку з тим, що батько дитини не заперечує проти проживання дитини з матір`ю.

4.33. Згідно з рішенням служби у справах дітей від 14.11.2024 № 574, до набрання законної сили рішенням Соснівського районного суду м.Черкас про визначення місця проживання дітей, встановлено матері ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 , 2017 р.н., щовівторка та щочетверга з 15.00 год. до 8.00 год. наступного дня; перші та треті вихідні місяця по суботах та неділях з 09.00 год. суботи до 18.00 год. неділі, без присутності батька дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути (а.с. 148).

4.34. Сторони виконують вказане рішення служби у справах дітей без значних порушень.

4.35. У судовому засіданні також було з`ясовано думку дитини ОСОБА_4 , 2017 р.н., який за присутності педагога (свого класного керівника), представника органу опіки та піклування, а також за присутності адвокатів сторін та без присутності своїх матері та батька, - пояснив суду, що на даний час проживає з батьком по АДРЕСА_2 та ходить до 1 класу школи № 20, любить навчатись. Нещодавно у певні дні його зі школи почала забирати мати і він залишається на ніч в неї за адресою АДРЕСА_1 . Мати, бабуся та дідусь не читають з ним книжки та не граються, хоча він хотів би читати з мамою коли буває в неї. На уточнююче запитання суду дитина відповіла, що йому не комфортно і він втомлюється від того, що щовівторка і щочетверга проживає в мами, а в понеділок, середу та п`ятницю - в батька. Останнім часом він спав разом із мамою, але це йому не подобається через те, що мама «погано пахне». На питання суду чому він спав разом із мамою, дитина пояснила, що у нього є ліжко у кімнаті із старшим братом ОСОБА_3 , якого він любить, але коли вони з братом лягають в одній кімнаті, то починають гратись і пустувати, у зв`язку з чим довго не можуть заснути, тому мати забирає його у свою кімнату. ОСОБА_4 також пояснив, що коли мати почала забирати його зі школи, то він саме почав відвідувати спортивну секцію «карате», яким дуже хоче займатись. Але оскільки дні занять на секції співпадають з днями, коли він має бути з мамою, то спортивні заняття довелось припинити, що йому не подобається. Дитина також пояснила, що в будинку батька у нього є іграшки та стіл для навчання; спить він разом із батьком в одному ліжку і йому подобається спати з батьком; батько займається його навчанням, лікує та доглядає. Він має кімнату на другому поверсі будинку, але вхід туди перекрито через ремонт. Коли батько їздить на роботу, то до них приїжджає бабуся, яка проживає в селі Гладківщина. Хлопчик також пояснив, що останнім часом батько вночі їздить на роботу та бере його з собою, особливо коли їздить у м.Золотоношу. Дитина також пояснила, що хоче залишитись проживати з батьком, а маму теж любить.

5. Оцінка Суду

5.1. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5.2. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5.3. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі № 148/1555/17 (провадження № 61-7147св19) зазначено, що найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

5.4. При вирішенні вказаної справи суд враховує, що вирішення судом питання про визначення місця проживання дитини становить втручання у право на на повагу до приватного і сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції. Водночас таке втручання має здійснюватись згідно із законом та бути необхідним у демократичному суспільстві, зокрема, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

5.5. Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності втручання держави у сімейні правовідносини, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

5.6. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (Справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

5.7. Ряд правових висновків у цій категорії справ висловив і Верховний Суд.

5.8. Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц зазначено, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року».

5.9. Таким чином, залежно від наданих сторонами доказів та їх оцінки судом, суд у справах про визначення місця проживання дитини має прийняти обгрунтоване рішення з метою захисту якнайкращих інтересів саме дитини, а не її батька чи матері, інтереси яких можуть розходитись.

5.10. Крім того, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди мають враховувати сталі соціальні зв`язки дитини, місце її навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Про це вказано у правовому висновку КЦС ВС від 24 листопада 2021 року у справі № 754/16535/19.

5.11. Як установлено судом за результатами дослідження світлин із життя сім`ї, непереборні проблеми між подружжям ОСОБА_6 почали виникати у жовтні-листопаді 2023 року, наслідком чоло стало пред`явлення ОСОБА_2 13 листопада 2023 року позову до суду про розірвання шлюбу.

5.12. За таких обставин суд критично оцінює доводи ОСОБА_2 про те, що з січня 2020 року у нього відсутнє спільне сімейне життя із ОСОБА_1 .

5.13. Як повідомляла в судовому засіданні ОСОБА_1 , за час проживання із ОСОБА_2 у шлюбі, враховуючи їхні графіки роботи, вони разом спільно справлялись із вихованням дітей, а саме: чоловік забирав дітей із садочка та школи і доглядав та виховував їх коли вона була на роботі у свої робочі дні до 20.00 год. і в свій позаробочий час разом з дружиною, а вона займалась дітьми коли чоловік мав нічні зміни працюючи водієм, а також у вільний від своєї роботи час разом із чоловіком. Відводячи дітей до школи та в садочок - батьки на той час ділили ці обов`язки залежно від обставин і жодних проблем не виникало.

5.14. ОСОБА_2 не заперечував проти таких пояснень ОСОБА_1 .

5.15. Водночас про виникнення проблемного питання щодо визначення місця проживання меншого сина сторін ОСОБА_4 , 2017 р.н., свідчать перші звернення ОСОБА_1 щодо цього питання, які розпочались наприкінці червня та в липні 2024 року, коли мати зверталась до служби у справах дітей Черкаської міської ради щодо зловживання батьком батьківських обов`язків щодо старшого сина ОСОБА_3 , 2012 р.н., та щодо перешкод у спілкуванні з меншим сином ОСОБА_4 , 2017 р.н., а також з її зверненням у липні 2024 року до Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Піщанської сільської ради з питання вивезення ОСОБА_2 орієнтовно 13.06.2024 року їх меншого сина ОСОБА_4 , 2017 р.н., до своєї матері ОСОБА_5 у с.Гладківщина Золотоніського району і щодо перешкод з боку колишньої свекрухи у спілкуванні матері з молодшим сином.

5.16. Суд також враховує, що ОСОБА_2 не надано доказів отримання згоди від ОСОБА_1 щодо вивезення їх меншого сина ОСОБА_4 , 2017 р.н., до баби у червні 2024 року, як і доказів згоди матері на повернення ним меншого сина до свого місця проживання після того, як дитина декілька днів перебувала за місцем проживання матері після рішення Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Піщанської сільської ради від 23.07.2024 року.

5.17. Крім того, враховується поведінка ОСОБА_2 , який 7 червня 2024 року, будучи власником домоволодіння по АДРЕСА_2 , зняв з реєстрації місце проживання колишньої дружини ОСОБА_1 за вказаною адресою, де вона тривалий час проживала разом з ним та дітьми і де діти залишились зареєстрованими, а наприкінці липня 2024 року - виселив її з будинку, що суд розцінює як дії, що можуть містити ознаки економічного насильства колишнього чоловіка щодо своєї колишньої дружини та матері їх дітей і є характеризуючими особу батька.

5.18. Суд також враховує, що на засіданні органу опіки та піклування у листопаді 2024 року ОСОБА_2 , як і у власному зустрічному позові в межах цієї справи, повідомляв, що має стабільну офіційну роботу і стабільну заробітну плату.

5.19. Водночас він приховав інформацію від органу опіки та піклування, що з вересня 2024 року перебуває у відпустці без збереження заробітної плати, що підтверджується довідкою ТОВ «Київтранслогістик» від 20.01.2025, відповідно до якої ОСОБА_2 в період із 01.09.2024 по 25.02.2025 перебуває у відпустці без збереження заробітної плати на підставі ч. 3 ст. 26 Закону України «Про відпустки».

5.20. Такі дії батька також характеризують його особу.

5.21. При цьому в судовому засіданні на запитання суду ОСОБА_2 повідомив, що перебуваючи у відпустці без збереження заробітної плати, він проживає на власні заощадження, а оформлення такої довготривалої відпустки зумовлено необхідністю догляду за сином ОСОБА_4 , 2017 р.н., на час розгляду справи судом.

5.22. Крім того, на одному з судових засідань ОСОБА_2 визнав, що під час роботи водієм ТОВ «Київтранслогістик», у нього все ж трапляються нічні зміни, що також підтвердив і малолітній ОСОБА_4 , 2017 р.н., у судовому засіданні.

5.23. Аналіз змісту довідки ТОВ «Київтранслогістик» від 20.01.2025 у сукупності з поясненнями ОСОБА_2 , яким суд не має підстав не довіряти, свідчать про те, що перебуваючи на роботі, батько не може самостійно повністю справитись із вихованням меншого сина і змушений для цього брати відпустку без збереження заробітної плати.

5.24. Крім того, після виходу з відпустки та відновлення роботи на вказаному товаристві не виключаються випадки роботи ОСОБА_2 в нічну зміну, що викликає побоювання в суду щодо залишення малолітнього сина ОСОБА_4 , 2017 р.н., без догляду на цей час, чи можливі порушення режиму дня і часу відпочинку дитини.

5.25. При цьому суд критично оцінює доводи ОСОБА_2 про те, що з ним у будинку проживає його мати, яка й зможе доглядати за меншим сином на цей час, оскільки місце проживання матері ОСОБА_2 у будинку по АДРЕСА_2 не зареєстровано; представники органу опіки та піклування не виявили ліжка для матері при дослідженні умов проживання батька у жовтні 2024 року при складенні висновку, а ОСОБА_4 , 2017 р.н., в судовому засіданні пояснював, що бабуся з ними проживає не постійно.

5.26. При вирішенні спору суд звертає увагу й на наступне.

5.27. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що: «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

5.28. КЦС ВС зазначав у власній практиці, що, якщо це можливо, суди не повинні допускати розлучення братів і сестер (див. пункт 65 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року в справі № 569/22963/21 (провадження № 61-12563св22)); хоча суд не позбавлений можливості визначити роздільне місце проживання братів і сестер з обома батьками, однак головне в цьому - не порушити для дитини відчуття стабільності та спокою і врахувати якнайкращі її інтереси (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2024 року в справі № 361/1872/21 (провадження № 61-18120св23)); при визначенні роздільного місця проживання дітей, з урахуванням конкретних обставин справи, окрім емоційного зв`язку між братами/сестрами необхідно звернути увагу на деякі аспекти: чи не завдасть братам/сестрам істотної психологічної травми подальше роздільне проживання, а отже, чи може це вплинути на погіршення їх психічного та психологічного стану; різниця у віці між дітьми, чи мала місце опіка старшої дитини над молодшим братом/сестрою; чи є відчуття дітьми однієї сім`ї на час вирішення спору. Має значення також проживання в одному чи різних населених пунктах, відстань між ними, чи унеможливить віддаленість місця проживання дітей спілкування між собою; тривалість проживання кожного з дітей з батьком або матір`ю на час вирішення спору; чи не проявляв один з батьків байдужості до виховання тієї дитини, яка проживала окремо тощо (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2024 року в справі № 127/9377/21 (провадження № 61-9677св24)).

5.29. Судом було встановлено, що на час вирішення справи в суді рідні брати (різниця у віці між якими незначна та становить 5 років) хоч і проживають в одному місті та ходять до однієї школи, але не мають змоги щодня повноцінно проводити разом час через те, що принаймні з липня 2024 року проживають окремо: менший брат з батьком, а старший - із матір`ю.

5.30. Оцінюючи наявність емоційного зв`язку між рідними братами, суд враховує, що в поясненнях у судовому засіданні ОСОБА_4 , 2017 р.н., тепло відгукувався про свого старшого брата ОСОБА_3 , 2012 р.н., та із захопленням повідомляв суду, що вони разом у квартирі матері «граються і пустують» перед сном і через такі ігри часто не можуть довго заснути.

5.31. Про емоційну прив`язаність дітей один до одного свідчать і дані консультацій 17.10.2024 у Черкаському міському центрі соціальних служб із старшим сином ОСОБА_3 , 2012 р.н., в ході якої відмічено помітну прив`язаність дитини до меншого брата.

5.32. Про старшого брата згадував 21.10.2024 у Черкаському міському центрі соціальних служб під час консультації і менший син сторін ОСОБА_4 , 2017 р.н., що також відображено в акті № 487/2 оцінки потреб сім`ї, складеного в період із 15 по 24 жовтня 2024 року фахівцем Черкаського міського центру соціальних служб (дитина повідомила, що не була б проти спілкування із старшим братом, якби він не був налаштований проти батька).

5.33. Таким чином, на думку суду, між дітьми існує емоційна прив`язаність та відчуття однієї сім`ї на час вирішення спору.

5.34. Разом з тим, суд не може не враховувати ставлення батька ОСОБА_2 до виконання своїх батьківських обов`язків щодо старшого сина ОСОБА_3 , 2012 року народження.

5.35. Відкидаючи звинуваченні батьків на адресу один одного щодо неналежного виховання кожним із них старшого сина, суд зауважує, що батько ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виховання старшої дитини та проявляє байдужість до виховання дитини, яка проживає окремо від нього.

5.36. Як пояснювала ОСОБА_1 у судовому засіданні, після її виселення у липні 2024 року з будинку, в якому тривалий час проживала їх сім`я, старший син ОСОБА_3 , 2012 р.н., спочатку приходив до місця проживання батька і свого брата. Проте через деякий час відносини між батьком і старшим сином зіпсувались і його бажання спілкуватись із батьком зникло.

5.37. У зустрічному позові ОСОБА_2 визнав позов ОСОБА_1 щодо визначення з нею місця проживання їх старшого сина ОСОБА_3 , 2012 р.н., оскільки «старший син ОСОБА_3 , 2012 р.н., виявив бажання проживати з матір`ю і він, як батько, поважає цей вибір».

5.38. Враховуючи положення ч. 2 ст. 160 СК України та обставини справи, суд приймає визнання ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 у цій частині, оскільки визначення місця проживання старшого сина разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , за обставин справи в їх сукупності, відповідає інтересам дитини і не порушує будь-чиїх прав, у тому числі й батька, який матиме право бачитись, спілкуватись з дитиною і виховувати її, за наявності бажання.

5.39. У судовому засіданні батько визнав наявність проблем у вихованні старшого сина, оскільки дитина уникає зустрічей з ним у школі та не приходить до батька, погіршилась успішність старшого сина в школі, мати здійснює негативний вплив та постійно намовляє його проти батька.

5.40. Проте суд зауважує, що батько не надав жодних доказів, що вживав заходів для нормалізації відносин із старшим сином чи доказів про те, що він намагався належним чином виконувати свої батьківські обов`язки щодо нього, як, наприклад, звернення до сімейного психолога разом з дитиною щоб порозумітись, намагання встановити способи участі батька у спілкуванні зі старшим сином через службу у справах дітей, виділення коштів для додаткових занять дитини задля покращення її успіхів у навчанні тощо.

5.41. Суд також враховує переглянутий відеозапис подій, що мали місце 28 жовтня 2024 року в день народження меншого сина ОСОБА_4 , коли батько з різних надуманих підстав не впустив мати дитини та їх старшого сина до свого домоволодіння для того, щоб вони змогли привітати меншого сина, внаслідок чого мати змушена була «перекидати» подарунки для меншого сина через ворота домоволодіння. Вказане призвело до стресу всіх учасників цих подій і особливо стало стресовою для неповнолітніх дітей, які були мимовільними учасниками конфлікту, бажають спілкуватись між собою, мають емоційний зв`язок та проявляють любов і турботу один до одного.

5.42. При цьому суд критично оцінює пояснення ОСОБА_2 , що менший син ОСОБА_4 , 2017 р.н., того вечора сам не виявив бажання відчинити хвіртку для гостей, хоч і вийшов у двір домоволодіння, прокинувшись від сну, оскільки малолітній менший син сторін перебував на той час під наглядом батька і в силу свого малолітнього віку не міг самостійно вирішити складні емоційні питання в такій напруженій обстановці.

5.43. Відповідно до правового висновку КЦС ВС від 22 червня 2022 року у справі № 757/33742/19, під час розгляду судом та/або органом опіки та піклування спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, обов`язково беруться до уваги факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності (частина четверта статті 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Тлумачення вказаної норми свідчить, що законодавець поклав на суд обов`язок при вирішенні спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду враховувати як факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини, так і за присутності дитини. Тобто, у разі посилання учасників сімейного спору на факти вчинення одним із учасників домашнього насильства обов`язково слід перевіряти чи відбувалося домашнє насильство щодо дитини або за її присутності. Зазначені обставини слід також перевіряти при вирішенні питання про забезпечення позову у справах про визначення місця проживання дитини.

5.44. Такий самий висновок взято до уваги КЦС ВС у постанові від 24 травня 2023 року під час розгляду справи № 753/3890/21.

5.45. Доводи ОСОБА_2 у цьому контексті зводяться до того, що ОСОБА_1 неодноразово звинувачувала його у вчиненні домашнього насильства відносно неї, в тому числі й за присутності сина ОСОБА_3 , 2012 р.н., що проявлялось в нецензурній лайці, штовханині (постанова суду від 11.07.2024 у справі № 712/7049/24 на звороті а.с. 73-74, та постанова суду від 14.06.2024 у справі 712/6512/24 на а.с. 75-77), але судами було закрито вказані провадження за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Натомість ОСОБА_1 причетна до завдання ОСОБА_2 тілесних ушкоджень 22 травня 2024 року, відомості про що внесено до ЄРДР за № 0000734 за ч. 1 ст. 125 КК України. Крім того, ухвалою слідчого судді зобов`язано поліцію внести до ЄРДР відомості про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення у виді викрадення барсетки ОСОБА_2 .

5.46. Враховуючи закриття судами провадження щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та відсутність вироків суду щодо ОСОБА_1 за фактом можливого вчинення нею домашнього насильства чи викрадення майна ОСОБА_2 , на думку суду, вказані доводи та докази свідчать про вкрай напружені відносини між батьками та не доводять неможливості визначити місце проживання дітей із будь-ким із них.

5.47. Разом з тим, суд не може не дати оцінку і не врахувати наявні у справі докази щодо можливих методів виховання ОСОБА_2 старшого сина ОСОБА_3 , 2012 р.н.

5.48. Суд не бере до уваги надані ОСОБА_1 фотокартки щодо синців на тілі старшого сина ОСОБА_3 , 2012 р.н., які з її слів утворились внаслідок застосування батьком фізичного насильства до дитини, оскільки суду не відомо часу, місця та обставин, за яких утворились такі ушкодження і за яких обставин було зроблено фотокартки (а.с. 112,113). Крім того, як пояснювала ОСОБА_1 у судовому засіданні, вона не зверталась до правоохоронних органів щодо фактів завдання тілесних ушкоджень батьком старшому сину внаслідок застосування фізичного насильства.

5.49. Проте під час консультацій 17.10.2024 із ОСОБА_3 , 2012 р.н., у Черкаському міському центрі соціальних служб дитина повідомила, що не бажає спілкуватись з батьком, оскільки той у вихованні використовував фізичні форми покарання та при останніх зустрічах його ображав (а.с. 149-150), а менший син ОСОБА_4 21.10.24 під час такого самого спілкування зазначав, що батько міг бити брата ОСОБА_3 , 2012 р.н., за неналежну поведінку; щодо ОСОБА_4 фізичних покарань не застосовує.

5.50. За таких обставин суд не може бути до кінця переконаним, що подібні методи виховання не будуть застосовуватись і до меншого сина сторін за час його проживання з батьком, у разі погіршення поведінки меншого сина.

5.51. Таким чином, враховуючи вищевказані встановлені обставини справи в їх сукупності, на думку суду не доцільно визначати місце проживання меншого сина сторін окремо від старшого сина, оскільки це може призвести до їх відчуженості та погіршити стосунки й емоційну прив`язаність між братами.

5.52. Із цих самих підстав суд не вбачає підстав і для встановлення спільної опіки батьків лише над молодшим сином ОСОБА_4 , 2017 р.н., із визначенням порядку проживання меншою дитиною, наприклад, 2 тижні з матір`ю та 2 тижні з батьком, на чому зауважував ОСОБА_2 та його адвокат.

5.53. При цьому також враховується, що у семирічному віці дитина має мати визначене конкретне місце проживання, знати де її кімната, ліжко, стіл для навчання, іграшки, що вподальшому буде також позитивно відображатись і на її розвитку під час періоду дорослішання та періоду поступової сепарації від батьків під час такого дорослішання. До того ж беруться до уваги пояснення ОСОБА_4 , 2017 р.н., в судовому засіданні, в якому він повідомляв суд що «втомлюється і йому не комфортно від того, що щовівторка і щочетверга він проживає в мами, а в понеділок, середу та п`ятницю - в батька».

5.54. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 333/1013/17 (провадження № 61-5230св20) вказано, що: «при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Суд зобов`язаний надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які її стосуються, і приділяти цій думці належну увагу. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

5.55. Так, судом на виконання вищенаведених положень, було заслухано думку малолітнього ОСОБА_4 , 2017 р.н., який зазначив, що він бажає проживати лише з батьком, але також любить маму.

5.56. Разом з тим, при оцінці думки дитини, суд зауважує, що у малолітньому віці думка дитини може піддаватись впливу старших осіб, які з нею проживають і мають значний авторитет та вплив на таку думку.

5.57. Під час підготовки заслуховування думки дитини в судовому засіданні, суд, бажаючи створити комфортні умови для допиту, повідомив сторонам, що такий допит у залі суду відбудеться за відсутності батьків та за присутності педагога (класного керівника дитини), представника органу опіки та піклування та адвокатів сторін.

5.58. У листах на адресу школи було вказано, що дитина має прибути до суду в супроводі класного керівника та повідомлено контактні дані працівника суду, відповідального за зустріч педагога й дитини. Це було зроблено для унеможливлення стороннього впливу на думку дитини перед судовим засіданням і для того, щоб супровід працівником суду педагога та дитини до зали суду відбувся з використанням запасного входу до приміщення суду задля уникнення зайвої травматизації дитини проходженням огляду Службою судової охорони та задля уникнення великої кількості людей в загальному холі приміщення суду (а.с. 182, 193).

5.59. Водночас у судовому засіданні 22 січня 2025 року з`ясувалось, що дитина прибула до приміщення суду в супроводі батька та бабусі, які забрали його зі школи після уроків. Крім того, бабуся перебувала з дитиною в холі суду від початку судового засідання і до запрошення дитини до зали суду.

5.60. Суд також зауважує, що в судовому засіданні ОСОБА_4 , 2017 р.н., майже дослівно відтворював пояснення батька ОСОБА_2 щодо матері ОСОБА_1 , які батько надавав у цьому ж засіданні перед заслуховуванням думки дитини, зокрема щодо того що молодший син не бажає проживати разом із матір`ю та спати з нею в одному ліжку бо «від неї погано пахне», а також що забираючи дитину зі школи у визначені службою у справах дітей час, мати фактично не дозволяє дитині відвідувати спортивну секцію.

5.61. Такі співпадіння у поясненнях батька та дини наштовхує суд на думку, що батько та баба могли впливати на думку дитини, готуючи її до судового засідання, з метою використання таких пояснень на користь зустрічного позову батька.

5.62. Таким чином, суд не враховує думку малолітнього ОСОБА_4 , 2017 р.н., щодо визначення його місця проживання з батьком, оскільки така думка не відповідає якнайкращим інтересам дитини і не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією, з огляду на встановлені вище обставини справи, яким суд надав оцінку.

5.63. За таких обставин, на думку суду, в найкращих інтересах малолітнього ОСОБА_4 , 2017 р.н., буде визначення його місця проживання разом із матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , що сприятиме проживанню та розвитку дитини в комфортних і стабільних умовах, із зрозумілим розпорядком дня, отриманням належного догляду та виховання разом із старшим братом.

5.64. При цьому не враховуються зауваження ОСОБА_2 щодо графіку роботи ОСОБА_1 та можливі у звязку з цим проблеми із поверненням дітей із школи під час роботи матері, оскільки це питання, на думку суду, може бути вирішено з допомогою батьків ОСОБА_1 , які разом із нею та старшим сином сторін проживають за адресою АДРЕСА_1 .

5.65. Разом з тим, визначаючи місце проживання дітей із матір`ю, суд особливо звертає її увагу на необхідність приділення більшої уваги вихованню, навчанню та розвитку обох дітей, необхідність більше проводити вільний час з дітьми на свіжому повітрі, екскурсіях, під час спільного зайняття домашніми справами, спільного читання книг та ігор, а також обмежувати дітей у використанні гаджетів з розважальною метою, про що свідчать і пояснення та побажання малолітнього ОСОБА_4 , 2017 р.н., у судовому засіданні.

5.66. Щодо участі батька у вихованні та розвитку дітей, то він не позбавлений такої можливості за згодою із ОСОБА_1 або на підставі відповідного висновку служби у справах дітей, якщо не вдасться досягнути згоди із ОСОБА_1 щодо цього питання.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

6.1. При зверненні до суду з первісним позовом ОСОБА_1 сплатила 1211 грн 20 коп., тоді як мала сплатити 1211 грн 20 коп.+1211 грн. 20 коп. за двома вимогами немайнового характеру (визначення з нею місця проживання старшого сина і меншого сина), а також 605 грн 60 коп.за заяву про забезпечення позову, які не сплатила при зверненні до суду з позовом. Таким чином, за результатами розгляду справи з неї підлягав додатковому стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.+605 грн 60 коп.

6.2. Проте, враховуючи прийняття судом визнання ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання старшого сина разом із матір`ю, то відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України на користь ОСОБА_1 з державного бюджету підлягало поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору, тобто 605 грн 60 коп., а інша частина судового збору в розмірі 605 грн 60 коп. за цю вимог підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

6.3. Таким чином, із ОСОБА_1 підлягає додатковому стягненню в дохід держави недоплачений судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

6.4. З огляду на часткове задоволення первісного позову ОСОБА_1 та задоволення судом її вимоги про визначення з нею місця проживання меншого сина ОСОБА_4 , 2017 р.н., із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. за вказану вимогу, а також 605 грн 60 коп. за визнану ним позовну вимогу.

6.5. Враховуючи відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , понесені ним витрати розподілу не підлягають.

6.6. Судом також враховано, що в судовому засіданні ОСОБА_2 заявляв, що є особою з інвалідністю, але доказів на підтвердження цієї обставини, що також могло давати пільги при сплаті судового збору, суду не надав і при зверненні до суду із зустрічним позовом - сплачував судовий збір (а.с. 59).

6.7. Питання адвоката Білоглазенко Г.П. про вирішення судом питання про розподіл судових витрат у виді витрат на правничу допомогу - вирішити в окремому судовому засіданні за результатами подання відповідної заяви про ухвалення додаткового рішення, із наданням підтверджуючих доказів понесення відповідних витрат.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 81, 82, 89, 141, 206, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Прийняти визнання ОСОБА_2 первісного позову ОСОБА_1 щодо визначення з нею місця проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Первісний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити із ОСОБА_1 місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 щодо визначення з ним місця проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 1 816 грн 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Черкаським апеляційним судом, якщо таке рішення не буде скасовано.

Повне найменування сторін:

Позивач за первісним позовом і відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено та проголошено в судовому засіданні 19 березня 2025 року.

Суддя: Я.В. Пересунько