Справа № 645/1819/24
Провадження № 2/314/152/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 року м.Вільнянськ

Справа № 645/1819/25;

провадження № 2/314152/2025;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Румянцева А.М.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ;

-відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

стислий виклад позицій сторін.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь борг за борговою розпискою у розмірі 10 000 доларів США, та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 18.12.2017 отримала від позивача 10 000 доларів США, про що склала розписку з обов`язком повернути суму боргу до 01 березня 2018 року.

Станом на дату подання позовної заяви до суду, ОСОБА_2 свої зобов`язання по поверненню боргу не виконала.

Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, пов`язанні наданням грошових коштів в борг, за якими позивач є позикодавцем передала відповідачу, яка виступає позичальником, грошові кошти, розмір яких відповідно до розписки становить 10 000 доларів США.

Про отримання у борг грошової суми у розмірі 10000,00 доларів США позивачка підтвердила розпискою, яку відповідачка написала власноруч. Оригінал розписки знаходиться у позивачки на руках, що свідчить про те, що борг і досі не повернутий.

Відповідач заперечувала проти наявності в неї боргу перед позивачкою.

Сторони в судове засідання не з`явилися, відповідач скористалась своїм правом та надала відзив на позовну заяву, а також звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутності. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів для їх дослідження та доведення їх перед судом, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.04.2024 цивільна справа № 645/1819/24 направлена за підсудністю до Вільнянського районного суду Запорізької області.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.05.2024 відкрито загальне позовне провадження з повідомленням осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

28.08.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

02.12.2024 закрито підготовче провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, та призначено справу до судового розгляду.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, надані сторонами, суд

встановив

що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 10 000 доларів США, про що склала розписку від 18.12.2017 з обов`язком повернути суму боргу до 01 березня 2018 року.

Станом на дату подання позовної заяви до суду, ОСОБА_2 свої зобов`язання по поверненню боргу не виконала.

Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, пов`язанні з наданням грошових коштів в борг, за якими позивач є позикодавцем передала відповідачу, яка виступає позичальником, грошові кошти, розмір яких відповідно до розписки становить 10 000 доларів США.

Про отримання у борг грошової суми у розмірі 10000,00 доларів США боржниця власноруч написала розписку. Оригінал розписки знаходиться у позивача на руках, що свідчить про те, що борг і досі не повернутий.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Такий правовий висновок міститься в ухвалах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи. Спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Статтею 204 ЦК України визначено принцип презумпції правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини першої та другою 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі. Якщо його зміст зафіксований а одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. правочин вважається таким. Що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання боргу грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а т акож засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 взяла у ОСОБА_1 позику - грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США. Відповідачем власноруч складена та підписана розписка згідно з якою вона зобов`язалася повернути кошти до 01.03.2018.

Таким чином боргова розписка, написана ОСОБА_2 відповідає вимогам закону і породжує правові наслідки, які наступають внаслідок невиконання договору позики та умов, визначених у змісті розписки. Наявність оригіналу боргової розписки в кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Можливість стягнення боргу за розпискою в іноземній валюті підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 р. У справі 464/3790/16-ц: «Тому як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України».

У відзиві відповідач заперечує про наявність боргу перед позивачем. Мотивує це тим, що ОСОБА_1 є діючим адвокатом. В 2016 році ОСОБА_1 була представником відповідачки в цивільній справі яка стосувалась спадкування, в тій справі ОСОБА_1 як адвокат оцінила свою діяльність у 10 000 доларів США. Користуючись довірою відповідачки позивачка запропонувала останній написати боргову розписку від 18.12.2017 на що та погодилась. На передодні березня 2018 сторони зустрілися, при зустрічі відповідачка повернула позивачці борг 10 000 доларів США. На прохання повернути розписку, позивачка повідомила, що втратила її. В процесі спілкування позивачка попросила у відповідачки в борг 13 000 доларів США. Відповідач зазначає, що якщо б вона не повернула кошти позивачці, то остання не брала в неї борг 13 000 доларів США. Тобто позивачка написала відповідачці боргову розписку після повернення останньою боргу.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 у визначені строки борг не повернула. Окрім письмових заперечень щодо відсутності боргу перед позивачкою відповідач ніяких доказів не надала. Таким чином суд приходить до висновку, що доказів повернення відповідачкою грошових коштів згідно наданої боргової розписки, матеріали справи не містять.

В позові позивач зазначає, що кошти відповідач в неї позичила 18.12.2017, а в резолютивній частині позову позивач просить стягнути 10 000доларів США за борговою розпискою від 18.12.2022. До позовної заяви долучена копія розписки яка датована 18.12.2017, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що в резолютивній частині позову допущена описка.

На підставі викладеного судом встановлені порушення відповідачем обов`язків, що витікають з договірних відносин за договором позики від 18.12.2017, а тому заборгованість за договором позики підлягає стягненню з ОСОБА_2 у примусовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи, що позивач надав належні та допустимі докази існування між нею та ОСОБА_2 зобов`язальних правовідносин, невиконання зобов`язання відповідачем. Відповідач в свою чергу не надала суду належні та допустимі докази, які б спростовували отримання нею в борг грошових коштів чи їх повернення в обмовленні сторонами строки, посилання на боргові зобов`язання ОСОБА_1 перед нею не є предметом даного спору. Таким чином суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Судові витрати.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони прапорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частина 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору, які в разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) заборгованість за борговою розпискою в розмірі 10 000 (десяти тисяч) доларів США.

3.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 1962 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят дві) гривні 21 копійок.

4.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1970(одна тисяча дев`ятсот сімдесят) гривень 15 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 07.03.2025.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

07.03.2025