головуючий у суді І інстанції Литвинова І.В.
провадження № 22-ц/824/5422/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2024 року

у справі за заявою представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Гаврилюк Марини Вадимівни про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Гаврилюк М.В., звернувся до Печерського районного суду міста Києва із заявою про скасування тимчасової заборони на виїзд за межі України ОСОБА_1 , встановленої ухвалою Печерського районного суду міста Києві від 16 травня 2023 року у справі № 757/18356/23-ц.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 вважає тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, застосоване ухвалою суду, є непропорційним переслідуваній меті - сприянню погашенню боргу.

19 вересня 2024 року ОСОБА_1 направив до виконавця заяву про звернення стягнення із заробітної плати боржника та надав відповідну інформацію про джерело доходів боржника.

Вказує, що він не ухиляється від виконання зобов`язань, що підтверджується подання ним інформації про джерела своїх доходів, а також надання інформації про рахунок на якому наявні доходи. Після подання боржником заяви державним виконавцем накладено арешт на банківський рахунок, на який боржник отримує заробітну плату.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2024 року задоволено заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Гаврилюк М.В. про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

Скасовано тимчасове обмеження ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за межі України, яке застосоване ухвалою Печерського районного суду міста Києві від 16 травня 2023 року у справі № 757/18356/23-ц.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_1 направив старшому державному виконавцеві заяву з копією наказу № 85-К від 31 липня 2024 року про прийняття його на посаду комерційного директора ТОВ «Лілак», та довідкою про доходи останнього. Таким чином, твердження про ухилення боржника від виконання судових рішень щодо погашення заборгованості не відповідають дійсності.

ТОВ «Лілак» є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, тому комерційному директорові для виконання роботи можуть бути потрібні відрядження за межі України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, АТ «Укрексімбанк» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права, розглянув цю справу за відсутності стягувана, який своєчасно повідомив суд про причини своєї першої неявки, які залишені судом без розгляду та оцінки, а також за відсутності державного виконавця, участь якого є обов`язковою в силу закону та неявка якого не була повторною.

Зазначає, що висновок суду першої інстанції стосовно того, що «твердження про ухилення боржника від виконання судових рішень щодо погашення заборгованості не відповідають дійсності», є незаконним, оскільки дані обставини входять в предмет доказування під час розгляду питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а не під час розгляду заяви про скасування такого заходу.

Предметом розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є не дослідження питання ухилення боржника від виконання рішення суду, оскільки дана обставина встановлюється судом при ухваленні рішення щодо обмеження його у права виїзду за межі України, а виключно наявність чи відсутність підстав для скасування встановленого обмеження, зокрема, чи виконано боржником рішення суду, внаслідок невиконання якого судом застосовано обмежувальні заходи.

Скасування такого засобу обмеження боржника можливе тільки при виконанні останнім зобов`язань за виконавчими документами.

Посилається на те, що направлена на адресу державного виконавця заява боржника ОСОБА_1 про надання інформації про доходи від 25 вересня 2024 року у повній мірі не відповідає приписам частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 5 розділу III, додатку № 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Зазначена заява боржника ОСОБА_1 про надання інформації про доходи від 25 вересня 2024 року не може вважатись визначеною законом «Декларацією про доходи та майно боржника фізичної особи», оскільки не відповідає такій декларації ані по формі, ані по змісту.

Аналіз змісту розпорядження Чернівецької обласної військової адміністрації № 524-р від 23 червня 2023 року не дає підстав для висновку, що діяльність комерційного директора ТОВ «ЛІЛАК» потребує відряджень за межі України.

Визнання підприємства критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період жодним чином не означає, що діяльність працівників такого підприємства пов`язана або вимагає перебування у закордонних відрядженнях.

Боржником не надано доказів того, що вказане розпорядження є чинним на теперішній час.

Наразі на примусовому виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_2, до складу якого входять виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «Укрексімбанк» заборгованості у загальній сумі 14 501 673,05 доларів США, 2 225 228,33 євро та 464 120 595 грн 55 коп.

Виконавчі провадження відкриті у 2014 році та вже десять років судові рішення про стягнення боргу, які є обов`язковими до виконання в силу конституційних норм, залишаються невиконаними боржником, борг взагалі не сплачується.

Наголошує, що будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду з моменту відкриття виконавчого провадження й до цього часу, боржником не вчинено.

Такі дії боржника з надтривалого невиконання судового рішення порушують принцип юридичної визначеності та виконання остаточного рішення у справі.

Печерським районним судом міста Києва у справі № 757/18356/23-ц встановлено, що боржник свідомо ухиляється від сплати боргу перед AT «Укрексімбанк» та відповідно від виконання судових рішень.

Від представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Гаврилюк М.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вона просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Від представника АТ «Укрексімбанк» - адвоката Головіної О.І. надійшли письмові пояснення, у яких вона зазначила, що боржником не доведено, що на теперішній час відпали підстави для застосування обмежувальних заходів у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межа України.

Державний виконавець, повідомлений належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Представник АТ «Укрексімбанк» - адвокат Головіна О.І. у судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити.

Представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Гаврилюк М.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь AT «Державний експертно-імпортний банк України» у загальній сумі 14 501 673,05 доларів США, 2 225 228,33 євро та 464 120 595 грн 55 коп.

10 листопада 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2.

02 жовтня 2018 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника у межах суми 496 234 281 грн 15 коп., 11 917 070, 43 доларів США, та 1 850 173,03 євро, та направлено в усі діючі банки до виконання.

16 травня 2023 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/18356/23-ц задоволено подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинського Т.Є. та тимчасово обмежено боржника у праві виїзду за кордон до виконання ним зобов`язань, покладених згідно із зведеним виконавчим провадженням № НОМЕР_2.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника (частина 5 статті 441 ЦПК України).

За змістом пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що у межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2 здійснюється стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «Державний експертно-імпортний банк України» заборгованості у загальній сумі 14 501 673,05 доларів США, 2 225 228,33 євро та 464 120 595 грн 55 коп.

Звертаючись до суду із заявою про скасування тимчасової заборони на виїзд за межі України, ОСОБА_1 надав наказ про прийняття його на роботу з 07 серпня 2024 року на посаду комерційного директора ТОВ «ЛІЛАК» та довідку про доходи, з якої вбачається, що йому нараховано заробітну плату за серпень 2024 року у розмірі 33 954 грн 55 коп.

Додані до заяви скріншоти із банківського застосунку із заповненими формами та зазначенням призначення платежу «сплата заборгованості за ВП НОМЕР_3» для подальшої сплати заборгованості шляхом натиснення кнопки «продовжити» не є підтвердженням добровільного погашення частини заборгованості у сумах, які зазначені на цих скріншотах.

Доказів того, що боржником ОСОБА_1 виконано зобов`язання, покладене на нього згідно із зведеним виконавчим провадженням № НОМЕР_2, - боржником ОСОБА_1 не надано.

Доводи боржника про те, що він не ухиляється від виконання зобов`язань у межах виконавчого провадження, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі доводи були предметом розгляду справи № 757/18356/23-ц про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

У свою чергу у межах справи, що переглядається, про скасування тимчасової заборони на виїзд за межі України ОСОБА_1 підлягає до встановлення наявність чи відсутність підстав для скасування встановленого обмеження - до виконання боржником зобов`язання, покладеного на нього згідно із зведеним виконавчим провадженням № НОМЕР_2.

Апеляційний суд наголошує, що такою підставою є виконання боржником рішення суду, внаслідок невиконання якого такі обмежувальні заходи застосовані до боржника.

Працевлаштування боржника не є тотожним виконанню ним судового рішення.

Відносно пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 рішення у справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v.Bulgaria» від 26 листопада 2009 року) зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга № 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга № 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга № 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

У пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Надаючи оцінку виправданості застосованого обмеження ОСОБА_1, апеляційний суд враховує велику суму заборгованості, відсутність доказів її зменшення за час здійснення примусового виконання судового рішення, а також нетривалий час такого обмеження, застосованого 16 травня 2023 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/18356/23-ц.

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи розпорядження Чернівецької обласної військової адміністрації № 524-р від 23 червня 2023 року про визнання ТОВ «ЛІЛАК», директором якого він є, критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

Однак, доказів того, що станом на час постановлення оскаржуваної ухвали указане підприємство все ще мало статус критично важливого матеріали справи не містять, а також не містять доказів того, що трудова діяльність ОСОБА_1 передбачає закордонні відрядження.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ухвала Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2024 року постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді, а тому апеляційну скаргу АТ «Державний експортно-імпортний банк України» необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Гаврилюк М.В. про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 028 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України».

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2024 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Відмовити у задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Гаврилюк Марини Вадимівни про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 028 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 18 березня 2025 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська