Справа № 541/1092/25
Провадження № 2-о/541/83/2025
У Х В А Л А

20 березня 2025 року м.Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Морозовська О.А., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Миргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із заявою в окремого провадження, в якій просить встановити факт батьківства ОСОБА_3 , який загину ІНФОРМАЦІЯ_1 під час бойових дій у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України щодо її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши подану заяву приходжу до такого висновку.

Відповідно до частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно статті 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; докази, що підтверджують факт.

Встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із частиною 3 статті 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

При цьому заявнику слід врахувати, що суб`єктний склад заінтересованих осіб по справі визначається в залежності від мети встановлення факту.

При встановленні судом факту батьківства загиблого, ОСОБА_4 здобуде право на виплату одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі (смерті) батька-воїна, право на прийняття спадщини після смерті батька.

Тобто, із змісту заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства вбачається, що ці правовідносини частково регулюються, зокрема Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.

Разом з тим, визнання факту батьківства може мати значення для спадкових правовідносин, у зв`язку з чим обов`язковим є залучення до справи як заінтересованої сторони близьких родичів покійного (дружини, батьків, братів, сестер, дітей тощо) тобто осіб, які є спадкоємцями померлого за заповітом або за законом, оскільки встановлення факту батьківства померлого впливає на права та обов`язки інших спадкоємців. При цьому, залучення даних осіб має важливе значення для правильного визначення кола заінтересованих осіб, а також для перевірки судом наявності спору про право.

Отримання допомоги після смерті батька дитини, який загинув, як військовослужбовець, призначається державою, і розподіляється рівними частинами на всіх отримувачів, які зазначені вст. 16-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: батьки; один з подружжя (якщо вони вдруге не вступили в шлюб); діти до 18 років; діти старші 18 років, якщо вони або інваліди дитинства, або здобули інвалідність до досягнення ними 18-річчя; студенти, які навчаються на денній формі навчання, але не старші 23 років; утриманці. Отже, виходячи з мети встановлення факту батьківства, заінтересованими особами будуть всі члени сім`ї померлого, визначені ст. 16-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

ОСОБА_1 заінтересованою особою вказала лише матір загиблого - ОСОБА_2 , заявнику належить з урахуванням зазначеної мети визначитися із колом заінтересованих осіб у цій справі, на права та обов`язки яких вплине ухвалене судом рішення (Міністерство оборони України, близькі родичі загиблого ОСОБА_3 , батьки, інші діти або ж інші спадкоємці, у випадку наявності заповіту).

Також не зазначено чи перебувала заявник, ОСОБА_3 в шлюбі. Крім того, заява не містить відомостей щодо останнього зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення її без руху.

Таким чином, заявнику необхідно привести заяву у відповідність та визначитись з колом учасників у справі.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. У пункті 9 вказаної постанови зазначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Доказами є будь-які дані (письмові, речові та електронні докази, висновки експертів, показання свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно з листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року до заяви про встановлення факту батьківства, у якості доказів можна надавати такі документи:

- докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб);

- довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану;

- пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Зазначений вище перелік не є вичерпним та може розширюватись в залежності від конкретних обставин справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування ст. 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Для категоричного висновку по визнанню батьківства в судовому порядку може бути додано висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Разом з тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності.

Натомість у заяві заявницею не зазначені докази, якими підтверджується батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не наведені обставини, які б на це вказували.

Крім того, встановлення самого факту батьківства рішенням суду надасть лише правові підстави для юридичного визнання державою родинного зв`язку між батьком та сином, а саме визнання здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Актового запису про народження.

Відповідно до п. 2.13.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Однак, з такими вимогами до суду заявниця не звертається.

Таким чином, відсутність в заяві вимоги про внесення конкретних змін до Актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 може ускладнити виконання рішення суду і досягнення правової мети, яку переслідує заявниця, звертаючись до суду.

Згідно частина 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження заяви до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи те, що визначені недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі, приходжу до висновку про необхідність залишення заяви без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У зв`язку із викладеним, заявнику необхідно подати нову редакцію заяви, з дотриманням вимог зазначених у вказаній ухвалі суду, у відповідній кількості примірників до кількісного складу учасників процесу (частина 1 статті 177 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 175, 185, 260, 261, 318, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Миргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, - залишити без руху.

Надати строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. А. Морозовська