Справа № 2-н/714/18/25
УХВАЛА

21 березня 2025 року м. Герца

Суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області Єфтемій С.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільна мережа України в особі Чернівецької філії про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за наданні послуги з розподілу природного газу, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільна мережа України в особі Чернівецької філії звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за наданні послуги з розподілу природного газу. Водночас, заявник просив стягнути з боржниці витрати по сплаті судового збору.

Вивчивши матеріали справи, слід зазначити про на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Отже, наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Перелік вимог за яких може бути видано судовий наказ міститься у статті 161 ЦПК України. Зокрема, судовий наказ може бути видано за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК).

Вирішуючи питання про видачу судового наказу, суддя перевіряє чи підсудна вона суду.

Так, у ст. 162 ЦПК України міститься правило про те, що, заява про видачу судового наказу має бути подана до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

З метою визначення підсудності, суддя не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника. Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (чч. 4, 5,7 ст. 165 ЦПК).

На виконання вказаних приписів ЦПК України, було надано відповідний запит щодо особи боржника фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тобто за відомостями вказаними заявником у заяві про видачу судового наказу та отримано відповідь № 1221817 від 21.03.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру за яким встановлено, що за вказаними параметрами інформація, у тому числі про зареєстроване місце проживання/перебування особи, відсутня.

Отже, встановити зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника не вбачається можливим, така інформація відсутня.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

За наведених вище обставин, оскільки встановити зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника не вбачається можливим, а також враховуючи, що вимоги за якими видаються судові накази мають бути безспірними, то у видачі судового наказу за даною заявою слід відмовити.

Одночасно суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Враховуючи наведене, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після їх усунення, заявник вправі повторно звернутися з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом.

Також, згідно з положеннями ч. 2 ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163, 165, 166, 260, 352-354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільна мережа України в особі Чернівецької філії у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за наданні послуги з розподілу природного газу.

Ухвала набирає законної сили негайно, після її проголошення, але на неї може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного протягом 15-и днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя