ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3636/25 Справа № 185/8580/24 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Кошара О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мотуза Олександра Володимировича, Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я , -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 17 січня 1995 року по 10 травня 1995 року; з 14 лютого 1997 року по 13 жовтня 2003 року; з 20 серпня 2007 року по 21 квітня 2021 року він працював на різних посадах у різних структурних підрозділах відповідача. 21 квітня 2021 року його було звільнено з роботи за ч.2 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. За час роботи на підприємстві відповідача він отримав хронічне професійне захворювання. Пунктом 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 29 грудня 2021 року, затвердженого першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: - хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В. ЛН -другого ступеня. - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху) за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарської. П. 17 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм хворого. Обслуговування машин, механізмів та іншого обладнання, яке використовується на дільниці. Монтаж-демонтаж, ремонт і наладка елементів електронної техніки, кабелів, машин та іншого обладнання в зоні дії гірничошахтного обладнання. Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: Пил в концентрації 44,5 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3,діяв впродовж 94,4% змінного часу. Рівень відносної вологості повітря 84% при нормі 75%. Еквівалентний рівень шуму складає 86 дБА при допустимому значенні 80 дБА. Згідно виписки з акта огляду Медико-соціальною експертною комісією від 31 січня 2022 року до довідки серії 12 ААА №120666 позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 40%, з яким: 25% - хронічне обструктивне захворювання легень, 15% - приглухуватість. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 08 січня 2024 року серії 12 ААА №131836 позивачу повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 55%, з яким: 40% - хронічне обструктивне захворювання легень, 15% - приглухуватість. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 08 січня 2024 року серії 12 ААГ №548745 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності по професійному захворюванню та протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою №160 від 20 червня 2022 року, випискою №390 від 04 квітня 2024 року. Відповідно до виписки від 04 квітня 2024 року позивач має скарги на приступоподібний не продуктивний кашель, задишку при помірному фізичному навантаженні, біль у грудях при кашлі, відчуття нестачі повітря. Підвищення температури -37,8, перебої в роботі серця, головний біль, пітливість. Загальна слабкість, порушення сну. Набряки нижніх кінцівок. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Крім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання у розмірі 245 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2024 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 110 000 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині відмовлено. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь держави судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мотуз О.В. просить рішення суду від 30 грудня 2024 року змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 245000 грн. без відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля просять рішення суду від 30 грудня 2024 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача у зв`язку з ушкодженням здоров`я з 110 000 грн. до 55 000 грн. з утриманням податків та інших обов`язкових платежів, та зменшити суму судового збору з 968 грн. 96 коп. до 550 грн., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст. 4 Закону України Про охорону праці, державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року №20-рп/2008, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, судом встановлено що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).

У справі встановлено, позивач ОСОБА_1 з 17 січня 1995 року по 10 травня 1995 року; з 14 лютого 1997 року по 13 жовтня 2003 року; з 20 серпня 2007 року по 21 квітня 2021 року він працював на різних посадах у різних структурних підрозділах відповідача (а.с.8, 9).

21 квітня 2021 року позивача відповідачем було звільнено з роботи за ч.2 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я (а.с.8, 9).

За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання.

Пунктом 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 29 грудня 2021 року, затвердженого першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: - хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В. ЛН -другого ступеня. - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху) за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарської (а.с.10, 11).

У пункті 17 вказаного акту встановлено, професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм хворого. Обслуговування машин, механізмів та іншого обладнання, яке використовується на дільниці. Монтаж-демонтаж, ремонт і наладка елементів електронної техніки, кабелів, машин та іншого обладнання в зоні дії гірничошахтного обладнання (а.с.10, 11).

Згідно з п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: пил в концентрації 44,5 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3, діяв впродовж 94,4% змінного часу. Рівень відносної вологості повітря 84% при нормі 75%. Еквівалентний рівень шуму складає 86 дБА при допустимому значенні 80 дБА (а.с.10, 11).

Згідно виписки з акта огляду Медико-соціальною експертною комісією від 31 січня 2022 року до довідки серії 12 ААА №120666 позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 40%, з яким: 25% - хронічне обструктивне захворювання легень, 15% - приглухуватість (а.с.13).

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 08 січня 2024 року серії 12 ААА №131836 позивачу повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 55%, з яких: 40% - хронічне обструктивне захворювання легень, 15% - приглухуватість (а.с.13).

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 08 січня 2024 року серії 12 ААГ №548745 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності по професійному захворюванню та протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно (а.с.14).

Відповідно до виписки №160 від 04 квітня 2024 року позивач має скарги на приступоподібний не продуктивний кашель, задишку при помірному фізичному навантаженні, біль у грудях при кашлі, відчуття нестачі повітря. Підвищення температури -37,8, перебої в роботі серця, головний біль, пітливість. Загальна слабкість, порушення сну. Набряки нижніх кінцівок (а.с.15).

Таким чином, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач ОСОБА_1 втратив професійну працездатність, має інвалідність третьої групи, втратив 55% за профзахворюваннями професійної працездатності, що порушило нормальні життєві зв`язки позивача, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Внаслідок отримання хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На теперішній період часу самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає позивачу душевного болю та страждань.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України в п.13 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями, а також постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року (провадження №14-288цс19).

Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 110 000 грн., та такий розмір буде достатнім та необхідним, врахувавши, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

23 травня 2020 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України щодо оподаткування доходів податком на доходи фізичних осіб, внесені Законом України від 16 січня 2020 року 466-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві.

Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Право позивача на відшкодування моральної шкоди відповідачем виникло з дня первинного встановлення їй висновком МСЕК стійкої втрати працездатності 31 січня 2022 року.

Отже, ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду, встановлено трудове каліцтво у період перебування у трудових відносинах з відповідачем 31 січня 2022 року - дата встановлення висновком МСЕК непрацездатності у період роботи у відповідача, тобто після набрання чинності нової редакції ст.164.2.14 Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 110000 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів, та такий розмір буде достатнім та необхідним.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Посилання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мотуза О.В. на наявність підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 245000 грн. не підтверджуються належними та допустимими доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими належними доказами у справі.

Доводи апеляційних скарг стосовно неповного з`ясування судом обставин у справі незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційних скаргах інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мотуза Олександра Володимировича, Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 березня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова