ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5153/24 Номер провадження 22-ц/814/785/25Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м Полтави від 25 вересня 2024 року, ухваленого в м. Полтаві під головуванням судді Савченко Л. І., дата складення повного рішення суду не вказана

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім?єю жінки та чоловіка,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження, із залученням заінтересованої особи ОСОБА_2 , яку уточнила 20.09.2024, про встановлення факту проживання однією сім?єю жінки та чоловіка без шлюбу, а саме: проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період часу із січня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява мотивована тим, що вона під час святкування Нового 2000 року у період з 31.12.1999 по 01.01.2000 у спільній компанії познайомилася із ОСОБА_2 і з середини січня 2000 року вони почали проживати разом як чоловік та жінка в найманій квартирі.

Під час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син, а з 23.10.2015 вони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Вказувала, що в період з 2000 року ними було спільно придбане та зареєстроване на відповідача наступне майно: нежитлові будівлі загальною площею 2 883,1 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначала, що вона як дружина має право на поділ майна, набутого до офіційної реєстрації та після реєстрації шлюбу.

Рішенням Октябрського районного суду м Полтави від 25 вересня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано недоведеністю заявлених позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити її заяву в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в судовому засіданні свідками підтверджено факт проживання сторін однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, несення спільних витрат. При цьому вказані покази свідків не суперечать одне одному, отримані судом належним чином, не спростовані жодними доказами з боку заінтересованої особи, а тому мали бути прийняті судом до уваги.

Вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на особливість правового статусу доказів у справах окремого провадження.

На думку апелянта поведінка заінтересованої особи, яка полягає у бездіяльності щодо використання своїх процесуальних прав є прямим свідченням «мовчазної згоди» стосовно заявлених вимог, що повинно бути розцінено судом як визнання позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції із залишенням заяви без розгляду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої, четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 4 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідний частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

По справі встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 10.04.2007 № 166 ОСОБА_2 видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , який складається із: житлового будинку з вбудованим гаражем А-2, 537,1 кв.м, огорожа № 1-2, підпірна стіна № 3-4, замощення 3 5, альтанка Б. Право власності на вказаний будинок зареєстровано за ОСОБА_2 в КП ПБТІ «Інвентаризатор» 24.04.2007, номер витягу: 14355734, номер запису: 18124, в низу: 137.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український союз» від 18.09.2006 у справі № 2/228 визнано за ФОП ОСОБА_2 право власності на збудовані об`єкти нерухомого майна нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 377852136 від 09.05.2024 нежитлові будівлі, об`єкт житлової нерухомості, що розташовані адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить ФОП ОСОБА_2 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.01.2011 у справі № 2-о-260/10, описку в якому виправлено ухвалою суду від 18.07.2012, встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 31 березня 2005 року по дату ухвалення рішення.

Заявляючи по необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з січня 2000 року по 30 квітня 2005 року, заявник вказувала, що такий факт має юридичні наслідки для вирішення спору щодо поділу майна, набутого під час спільного проживання з ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено належними, достатніми та допустимими доказами факту проживання її однією сім`єю з ОСОБА_4 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції не звернув увагу, що метою встановлення юридичного факту є подальше вирішення майнового спору, що виключає можливість розгляду такої заяви в порядку окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження (частини перша, друга статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293, частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20 (провадження № 61-5204св21).

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

У справі, що переглядається, звернувшись до суду в порядку окремого провадження із вказаною заявою, ОСОБА_1 просила суд встановити факт її проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу із січня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказуючи, що в цей період ними було придбано майно - нежитлова будівля по АДРЕСА_1 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та вона має право на поділ майна, набутого до офіційної реєстрації та після реєстрації шлюбу, як дружина.

Згідно статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу, у тому числі право на поділ спільного майна.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

За приписами частини 6 статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, із змісту поданої заяви та встановлених фактичних обставин справи вбачається наявність спору про право на майно, набуте за час спільного проживання заявника з ОСОБА_2 , а тому заява підлягає залишенню без розгляду.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження є помилковим.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду, та роз`ясненням заявнику права на звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Керуючись статтями 367, 374, 377, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м Полтави від 25 вересня 2024 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право звернутися до суду з позовом в порядку позовного провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. І. Обідіна