справа № 399/124/25
провадження № 2/399/121/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Шульженко В.В. при секретарі судового засідання Москаль Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт Онуфріївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову на стороні позивача: Київський державний нотаріальний архів, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Мехед Олег Валерійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим № 221220, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем 21.01.2022 року щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Бізнес Позика» в сумі 29896,96 грн. за кредитним договором № 276395-КС-001 від 03.04.2021 р.

Позов обґрунтовано тим, що 21.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Мехед О.В., на підставі виконавчого напису № 22120, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. 21.01.2022 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 68747438 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість в розмірі 29896,96 грн. У відповідь на адвокатський запит 31.10.2024 приватним виконавцем Мехед О.В. направлено інформацію з копіями документів, відповідно до тексту яких, вищевказаним виконавчим написом звернуто стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за Договором № 276395-КС-001 від 03.04.2021, укладеним з ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість на суму 29896,96 грн. Стягнення заборгованості проводилося за період з 03.04.2021 по 03.12.2021, загальна сума заборгованості становить 29256,96 грн. Про відкриття виконавчого провадження позивачу стало відомо у липні 2024 після того, як із її заробітної плати за місцем роботи почалося стягнення заборгованості за виконавчим провадженням. У відповідь на запит адвоката Супруна Л.В., Міністерство юстиції України зокрема повідомило, що нотаріальну діяльність приватного нотаріуса було припинено з 27.07.2022. Позивач вважає, що дії приватного нотаріуса є незаконними, а сума заборгованості за вказаним кредитним договором не може бути стягнута із неї на підставі виконавчого напису нотаріуса з наступних підстав. Приватний нотаріус не повідом позивача про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли ОСОБА_1 не могла ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і, відповідно, нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора. Наслідки такого неповідомлення зазначені у Листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні». Зазначено положення ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012. а також зазначено, що КМУ 29.06.1999 прийнято постанову № 1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та 26.11.2014 КМУ прийнято постанову № 622, якою внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводилося у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зокрема, пунктом 2 наведеної Постанови КМУ доповнено Перелік №1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 65037659) визнано незаконною та нечинною вказану Постанову КМУ в частині, в тому числі й п.2 про доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у даній справі відмовлено у перегляді цієї ухвали Вищого адміністративного суду України.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року №23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року №92.

Тобто, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (21.01.2022), кредитний договір за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями не входив до Переліку № 1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили. А відтак, з врахуванням приписів ст. 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

Отже, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій і відповідачем не надано документів, які б підтверджували безспірність вимог кредитора, при зверненні із заявою про вчинення оскаржувального виконавчого напису.

Ухвалою суду від 05.02.2025 року заяву про забезпечення позову задоволено повністю.

Ухвалою суду від 07.02.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В даній ухвалі зазначено строки протягом яких учасники справи мають право подати відповідні процесуальні документи. Також ухвалою відмовлено в залученні третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні позивача - Міністерство юстиції України та залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні позивача - Київський державний нотаріальний архів.

Учасники справи до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відзив на позовну заяву до суду від відповідача не надійшов.

Позивачем 07.03.2025 подано заяву в якій остання зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просила задовольнити. Справу просила розглядати без її участі.

Заяви, клопотання та пояснення по справі від інших учасників справи до суду не надійшли.

Розгляд справи здійснюється на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що 21.02.2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Мехед О.В. на підставі виконавчого напису нотаріуса № 22120 виданого 2101.2022 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з ОСОБА_1 за Договром № 276395-КС-001 від 03.04.2021, укладеним з ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість у розмірі 29256,96 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 12955,66 грн.; прострочена заборгованість по несплачених відсоткам за користування кредитом становить 16241,4 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 59.76 грн.; за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати у розмірі 640,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (ВП № 68747438) /а.с. 17-18/.

До позову позивачем додано копію Договору № 276395-КС-001 про надання кредиту від 03.04.2021, листи Міністерства юстиції України, заяву про примусове виконання рішення адресована ТОВ «Бізнес Позика» до приватного виконавця /а.с. 13-14, 19-24/.

21.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 22120 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за Договором № 276395-КС-001 від 03.04.2021, укладеним з ТОВ «Бізнес Позика», далі стягував, заборгованість за Договором № 276395-КС-001 від 03.04.2021. Строк платежу за Договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03.04.2021 по 13.12.2021. Сума заборгованості становить 29256,96 грн., що складається з прострочена заборгованість за сумою кредиту 12955,66 грн.; прострочена заборгованість по несплачених відсоткам за користування кредитом становить 16241,4 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 59.76 грн.; за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати у розмірі 640,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню боржника на користь стягувача становить 29896,96 грн, що підтверджується копією даного виконавчого напису /а.с. 15-16/.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією (п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат», далі - Закону, в редакції на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону).

Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (далі - Порядок).

Відповідно до ст.87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

За змістом ч.2 ст.87 Закону та п.п.3.2 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п.п.3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду.

За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині),з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів встановлено, що боржник не повідомлявся в установленому законом порядку про порушення кредитних зобов`язань, а відповідно заборгованість не є безспірною.

Таким чином з наданих суду документів встановлено, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, останнім не перевірено безспірності заборгованості, чим порушено норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса під час його вчинення приватний нотаріус Золотих О.О., пропонуючи звернути стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 276395-КС-001 від 03.04.2021 року, керувалася ст.ст. 87 - 91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

При цьому, Кабінетом Міністрів України 29 червня 1999 року прийнято постанову №1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №662, якою внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, пунктом 2 наведеної Постанови КМУ доповнено Перелік №1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 65037659) визнано незаконною та нечинною вказану Постанову Кабінету Міністрів України в частині, в тому числі й п.2 про доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у даній справі відмовлено у перегляді цієї ухвали Вищого адміністративного суду України.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року №23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року №92.

Тобто, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (21.01.2022 року), кредитний договір, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входив до Переліку №1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили. А відтак, з врахуванням приписів ст. 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Слід також зазначити, що пункт 1 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

За правилом ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, суд приходить висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

В порядку ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12-13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем 21.01.2022, зареєстрований в реєстрі за № 22120, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (код за ) заборгованість за кредитним договором № 276395-КС-001 від 03.04.2021 року в загальній сумі 29896,96 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн. та із судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 гривень.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному пп.15.5 п.5 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК України.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (код за ), адреса реєстрації місця знаходження: 01133 м. Київ б. Лесі Українки буд. 26 офіс 411; адреса для листування: 02094 м. Київ проспект Юрія Гагаріна буд. 23 а/с 57;

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Мехед Олег Валерійович, адреса: вул. Віктора Чміленка, буд. 39, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006;

Третя особа: Київський державний нотаріальний архів, адреса: м. Київ просп. Повітрофлотський 76-Г.

Повне рішення складено 18.03.2025.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко