Справа №339/21/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

19 березня 2025 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Скригун В.В.

при секретарі Ганчар Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

27 січня 2025 року представник позивача Ткаченко М. звернулася з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованості в розмірі 34 949,00 грн. за кредитними договорами № 4976355; № 100029218 від 11 серпня 2021 року, сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11 серпня 2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та відповідачем були укладені договора про надання споживчих кредитів №4976355; № 100029218, які були підписані електронним підписом позичальника, згідно з яким товариство надало відповідачу кредит у розмірі 4000,00 грн. (по 2000,00 грн.), з фіксованою процентною ставкою, стандартна процентна ставка 0,88% (за кредитним договором № 4976355) та 1,25% (за кредитним договором № 100029218) в день. Строк кредиту 30 днів, але може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.

Товариство належним чином виконало зобов`язання за Договорами та надало позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченими умовами Договорів.

29 листопада 2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 29-11-102, відповідно до якого ТзОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за договором позики, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4976355.

У свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 4976355.

30 листопада 2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 30-11-65, відповідно до якого ТзОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за договором позики, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 100029218.

У свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту №100029218.

Таким чином, позивач ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами за № 4976355 та № 100029218.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за договорами не виконав, у останнього утворилась заборгованість у розмірі 34 949,00 грн. За договором № 4976355 від 11 серпня 2021 року борг 2000,00 грн. - за тілом кредиту; 15 225, 00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 154,00 грн. заборгованість за комісіями. За договором № 100029218 від 11 серпня 2021 року борг 2000,00 грн.- за тілом кредиту; 15 350,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 220,00 грн. заборгованість за комісіями.

Ухвалою суду від 30 січня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін по справі. Будь - яких інших процесуальних дій не проводилося.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила проводити розгляд справи без участі представника позивача. Проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечила.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку, про що свідчать оголошення на сайті Судової влади. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не надано, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявлено.

У протилежному випадку відкладення розгляду справи без відповідних об`єктивних підстав та пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя, може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи.

Суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

З урахуванням завдань цивільного судочинства та розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності, неявка до суду, незалежно від причин, вказує на те, що відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді. В зв`язку із чим, суд розглядає справу за наявних у справі доказів у його відсутності, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Оскільки відповідач не скористався процесуальними правами подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасником розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами ст.ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Звертаючись із позовом до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд має забезпечити сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 11 серпня 2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4976355.

Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 2000,00 грн.; строк кредиту 30 днів; детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Тип процентної ставки фіксована (а.с.20-24).

Відповідно до п. 1.6 Кредитного договору стандартна процентна ставка становить 5 % в день.

Процента ставка за понад строкове користування позикою складає 525,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5.2 Договору).

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає 2679,00 грн.

Згідно п. 1 Кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника НОМЕР_1 (а.с.40).

Вказаний Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором J54410 11 серпня 2021 року (а.с.39).

Розділом 5 Кредитного договору передбачено, що Товариство має право вимагати від споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором, а споживач в свою чергу зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором.

ТзОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за договором виконав та перерахував гр. ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 2000,00 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що 29 листопада 2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 29-11-102, відповідно до якого ТзОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за договором позики, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4976355 (а.с.51-55).

В подальшому, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4976355 (а.с.63-66).

Як вбачається з картки обліку договору (розрахунок заборгованості), після придбання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) і станом на 02 січня 2025 року заборгованість за Кредитним договором № 4976355 відповідача склала 17 379,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн.; заборгованість за процентами - 15 225,00 грн.; заборгованість за комісіями -154,00 грн (а.с.47;49).

Того ж дня між сторонами було укладено договір про надання споживчого кредиту № 100029218.

Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 2000,00 грн.; строк кредиту 30 днів; детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Тип процентної ставки фіксована (а.с.27-31).

Відповідно до п. 1.6 Кредитного договору стандартна процентна ставка становить 5 % в день.

Процента ставка за понад строкове користування позикою складає 750,00 грн, яка нараховується за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5.2 Договору).

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає 2970,00 грн.

Згідно п. 1 Кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника НОМЕР_1 (а.с.44).

Вказаний Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором L38434 11 серпня 2021 року (а.с.43).

Розділом 5 Кредитного договору передбачено, що Товариство має право вимагати від споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором, а споживач в свою чергу зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором.

ТзОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за договором виконав та перерахував гр. ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 2000,00 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що 30 листопада 2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 30-11-65, відповідно до якого ТзОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за договором позики, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №100029218 (а.с.56-62).

Згодом, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №100029218 (а.с.63-66).

Як вбачається з картки обліку договору (розрахунок заборгованості), після придбання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) і станом на 02 січня 2025 року заборгованість за Кредитним договором № 100029218 відповідача склала 17 570,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн.; заборгованість за процентами - 15 350,00 грн.; заборгованість за комісіями - 220,00 грн. (а.с.48;50).

За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згіднозі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передан і йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

За приписом ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разів иконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора.

Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

Згідно із ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

За приписами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно розрахунків заборгованості, який міститься у матеріалах справи, заборгованість ОСОБА_1 перед ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» становить: 34 949,00 грн. з яких: за договором № 4976355 від 11 серпня 2021 року 2000,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 15 225, 00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 154,00 грн. заборгованість за комісіями та за договором № 100029218 від 11 серпня 2021 року 2000,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 15 350,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 220,00 грн. заборгованість за комісіями.

Згідно з умовами Договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Разом з тим, станом на день звернення до суду заборгованість за Договором позики в частині повернення тіла кредиту відповідачем у добровільному порядку не сплачена, а тому позовна вимога про стягнення із відповідача на користь позивача тіла кредиту в сумі 4000,00 грн. підлягає задоволенню повністю.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 30 575,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 374,00 грн. заборгованість за комісіями.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідач не скористався своїми правами, передбаченими ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не надав суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування, не здобуто таких доказів і під час розгляду справи судом.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі.

Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн. (сплачений судовий збір при подачі до суду позовної заяви).

Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

З огляду на правовупозицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 в справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/ 16-ц.

Згідно матеріалів справи позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір про надання правничої допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, заявку на надання юридичної допомоги № 56 від 02 грудня 2024 року, витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги від 27 грудня 2024 року.

За змістом договору вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Якщо інше не передбачено заявкою на надання юридичної допомоги, клієнт зобов`язується оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги у строк до 60 банківських днів з моменту підписання акту про надання юридичної допомоги та надання адвокатським об`єднанням клієнту відповідного розрахунку для оплати. Сума визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п. 4.1, 4.2, 4,5 договору).

Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги № 56 від 02 грудня 2024 року сторони погодили надання наступних правових (юридичних) послуг адвокатським об`єднанням товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивчення документів (1год. 1500,00 грн) витрачено 2 год. (3000,00 грн.); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (1год. - 3000,00 грн) витрачено 2 год. (6 000,00 грн), загальна сума 9 000,00 грн.

Враховуючи, що позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 9 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 512, 526, 546, 553, 554, 559, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 133, 141, 263 265, 280-282 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 34 949 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок дев`ять) грн. 00 коп. з яких:

-за договором № 4976355 від 11 серпня 2021 року 2000,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 15 225,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 154,00 грн. заборгованість за комісіями.

- за договором №100029218 від 11 серпня 2021 року 2000,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 15 350,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 220,00 грн. заборгованість за комісіями.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 9000 (дев`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю - місцезнаходження вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306 м.Київ, 01133, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників НОМЕР_2 .

Суддя Скригун В. В.