ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2912/25 Справа № 184/1539/24 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В.І. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м.Кривий Ріг

справа № 184/1539/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Козаренко Софія Вікторівна, на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року, яке ухвалено суддею Томаш В.І. у м. Покрові Дніпропетровської областіта повне судове рішення складено 26 листопада 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» згідно Заяви б/н 26 січня 2023 року, за якою було оформлено зарплатну картку НОМЕР_1 та ще одна кредитна.

25 січня 2023 року невстановлена особа зателефонувала з номеру телефону НОМЕР_2 та, представившись оператором мобільного зв`язку «Київстар» з метою покращення інтернет-зв`язку, попросила перейти за посиланням * НОМЕР_3 , після переходу за даним посиланням невстановлена особа з використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділа грошовими коштами заявниці на суму 12 719,40 грн, а також збільшивши ліміт та відкривши онлайн-кредитні рахунки, заволоділа грошовими коштами на суму 261 300 грн, знявши готівку в банкоматі «ОТР БАНК Кривий Ріг» НОМЕР_4 та з банкомату АТ КБ «Приват Банк» в Саксаганському районі м. Кривого Рогу.

Одразу як позивач побачила, що на телефоні взагалі немає мобільного зв`язку, вона звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» в м. Апостолове.

Стосовно цих подій позивачка звернулась до поліції, наразі відкрито кримінальне провадження.

Позивач у відділенні АТ КБ «Приват Банк» дізналась, що зловмисники, крім того, що зняли з її картки НОМЕР_5 49 944,97 грн, також відкрили два онлайн кредитних ліміти від 25 січня 2023 року (але їй стало про це відомо тільки 31 січня 2023 року), в результаті чого було відкрито онлайн кредит в сумі 54 900 грн та інший онлайн кредит на суму 156 400 грн, надалі грошові кошти знімались готівкою з банкомату «ОТР Банк Кривий Ріг» АТМ3994, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та з банкомату АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: пр-т Гагаріна, 17 в м. Кривий Ріг. Відповідно відповідач був обізнаний про те, що такі перекази та угоди про збільшення кредитних лімітів були несанкціоновані, стались не з волі позивачки, без її участі та внаслідок дій зловмисників.

Згідно Протоколів огляду від 12 травня 2023 року та роздруківок вхідних і вихідних дзвінків, sms, mms, повідомлення, з`єднання GPRS, з`єднання з мережею Інтернет, з вказаними IP-адреси вузла з`єднання, USSD запити, IMSI терміналу та ретрансляційних антен у зоні покриття яких виходили на зв`язок НОМЕР_6 , 096-529-02-99,096-613-91- 57, НОМЕР_7 та інформацію про їх співрозмовників із зазначенням ІМЕІ терміналів та ретрансляційних антен, у зоні покриття яких виходили їх співрозмовники по базовим станціям, з яких підтверджується дзвінок з номера 096-529-02-99 на номер НОМЕР_6 та знаходження номера відповідача у м. Апостолове, а 096-529-02-99 - у м. Кривий Ріг, а після чого перевипуску картки з номером НОМЕР_6 та здійснення дзвінків та операцій з цього номеру та вихід в інтернет, вхід в Приват 24 здійснювались у зоні покриття по базовим станціям в м. Кривий Ріг, згідно інформації з ПриватБанку одразу після перевипуску сім-картки з номером відповідачки 096-859-70-56 почались дзвінки в ПриватБанк 3700, вхід в Приват 24 та підвищення кредитних лімітів, відкриття двох онлайн кредитів та заняття готівки.

З виписок, наданих АТ КБ «ПриватБанк», по картці № НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_1 ; НОМЕР_10 видно, що всі перекази коштів та зняття відбувались саме з 25 січня 2023 року.

Позивач зверталась до банку з вимогою про повернення коштів, але отримала тільки відмови Листом від 02 листопада 2023 року № 20.1.0.0.0/7-231011/32854 на 9159881-ВБ від 11 жовтня 2023 року банк повідомив позивача, що не має можливості повернути грошові кошти. У випадку впевненості в наявності шахрайських дій щодо списання грошових коштів позивачу було рекомендовано звернутись до правоохоронних органів. Наразі Банк нараховує відсотки на неправомірні транзакції з кредитними коштами, що відбулись з 25 січня 2023 року внаслідок дій зловмисників.

На підставі викладеного позивач просила суд зобов`язати відповідача відновити залишок кредитних коштів на особистих її рахунках до стану, у якому вони перебували перед виконанням несанкціонованих операцій 25 січня 2023 року шляхом повернення на рахунки. Розірвати кредитний договір, укладений 18 вересня 2015 року шляхом підписання анкети-заяви б/н на підставі якої видавались кредитні картки, а саме угода SAMDNWFC3 від 18 вересня 2015 року по картці/рахунку НОМЕР_1 . Угода НОМЕР_11 від 25 січня 2023 року по картці/рахунку НОМЕР_8 . Угода SAMDNWFC5 від 25 січня 2023 року по картці/рахунку НОМЕР_9 . Угода SAMDNWFC7 від 25 січня 2023 року по картці/рахунку НОМЕР_10 . Закрити кредитні картки, видані на ім`я позивача.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Козаренко С.В., ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачка жодних дій, бездіяльності або недбалості яка б призвела до заволодіння акаунтом в приват 24 не проявила, її вини в ситуації яка склалась немає. В матеріалах справи наявні письмові докази Талон-повідомлення єдиного обліку № 335, повідомлення відділення поліції № 8 Криворізького управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 06 лютого 2023 року № 458/2-765, Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 лютого 2023 року, Повідомлення про початок досудового розслідування від 20 лютого 2023 року № 45.4/3-1628, протоколи огляду, що є доказами шахрайських дій зловмисниківм, підтверджує відсутність вини в даних подіях позивача, вона своїми діями чи бездіяльністю жодним чином не сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, тому не можна стверджувати, що зняття коштів відбулось з вини клієнта банка. До того ж позивачка жодних повідомлень про зняття з її рахунку грошових коштів він не отримувала.

Звертає увагу на те, що відповідач не заперечує факт того, що входи до акаунта Приват 24 ОСОБА_1 25 січня 2023 року та 26 січня 2023 року не з пристрою клієнтки а з інших, невідомих позивачці пристроїв.

Також апелянт звертає увагу на те, що Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розуміла Позивачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання Відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови на які посилається суд першої інстанції в своєму рішенні (п. 2.1.4.5.1, 2.1.4.12.9., 2.1.4.12.5.). Крім того, роздруківка із сайту Банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6- 16цс15) .

Зазначає, що в рішенні першої інстанції суд вказав, що «Служба Безпеки дійшла висновку, що 25 лютого 2023 року третя особа завдяки діям самої позивачки з переходу за невідомим гіперпосиланням та повідомлення стороннім особам паролю що надійшов від Київстар на її фінансовий телефон (на той час), перевипустили Сім-карту фінансового телефону клієнтки». Зазначене не відповідає дійсності, та не підтверджене жодними доказами взагалі. Адже навіть в аудіо розмові яка була надана Банком від 31 січня 2024 року позивачка зазначає, що жодних паролів вона нікому не передавала та не називала, та іншої своєї особистої інформації також не надавала.

Крім того апелянт вказує на те, що суд першої інстанції застосував висновки Запорізького апеляційного суду від 23 січня 2024 року у справі № 337/4251/22, правові позиції якого не є обов`язковими взагалі.

Зазначає, що наразі Банк нараховує відсотки на неправомірні транзакції з кредитними коштами що відбулись з 25 січня 2023 року внаслідок дій зловмисників, що є неприпустимим. Відповідач в даному випадку перекладає всю провину та відповідальність на позивача, що є незаконним та що завдає позивачу істотної шкоди у вигляді зарахування додаткової заборгованості, яку вона має погашати та нарахування відсотків за користування кредитними коштами, які нею не отримувалися, а сама послуга не замовлялася.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17) від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61- 10469св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61-30583св18) , Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24.10.2019 року у справі № 173/1982/16-ц та інших.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу відповідача - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та її представника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника АТ КБ «Приват Банк» - Якушева С.О., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є клієнткою АТ КБ «ПриватБанк».

25 січня 2023 року, близько 21.00 години, невстановлена особа зателефонувала ОСОБА_1 з невідомого номеру +99 на мобільний номер позивачки НОМЕР_12 та представилася працівником компанії «Київстар» і під приводом необхідності покращити мобільний зв`язок запропонувала ОСОБА_1 перейти за гіперпосиланням, що й зробила клієнтка, після чого її мобільний фінансовий телефон було заблоковано. У подальшому, невідома особа з використанням електронно-обчислювальної техніки здійснила вхід до акаунта клієнтки Приват24 і заволоділа як особистими коштами ОСОБА_1 в сумі 12 719,40 грн, так й кредитними коштами на загальну суму 261 300 грн, знявши їх готівкою в банкоматах м. Кривий Ріг. Після всіх цих подій позивачка звернулася до відділення АТ КБ «ПриватБанку», а також 27 січня 2023 року до правоохоронних органів, було порушено кримінальне провадження. Досудове розслідування на цей час триває.

Службою Безпеки ПриватБанка встановлені наступні повні обставини справи, що підтверджуються аудіо файлом розмови ОСОБА_1 з оператором гарячої лінії АТ КБ «ПриватБанка» 3700 від 31 січня 2023 року, аналізом входів до акаунта Приват24 клієнта ОСОБА_1 з 04 січня 2023 року по 31 січня 2023 року та банківськими виписками. Так, зафіксовано перше звернення клієнтки щодо шахрайських дій проти неї 31 січня 2023 року о 13:48:27 на службу підтримки Банка 3700 з номера телефону НОМЕР_13 , в якому клієнтка повідомляє, що на пропозицію невідомої особи здійснила перехід за гіперпосиланням, невідома особа перевипустила СІМ-картку її фінансового мобільного номера телефону НОМЕР_12 та оформила кредити і зняла кошти.

Аналіз логів входів до акаунта Приват24 ОСОБА_1 відобразив, що входи проводились не тільки з пристрою клієнтки ATU-L31|HUAWEI (IMEI - D3EEE219B791BAEF, IP - 78.154.160.254 провайдер Eurotranstelecom Ltd), алейз 25 січня 2023 року по 26 січня 2023 року з іншого пристрою M2006C3LG|REDMI (IMEI - 881C9D546DDA4DED, IP - 37.73.158.194 провайдер lifecell, IP - 46.211.76.226 провайдер Kyivstar). Додаткова інформація: 1. Дата проведення операцій: 25-26 січня 2023 року. 2. Сума збитків: 260 934,41 грн. 3. Карта: НОМЕР_5 . 4. Канал проведення операцій: (Приват24). 5. Тип проведення операцій: (АТМ).

Зміна паролю проводилась 2023-01-25 21:34:20. Контакт проведено (OK) НОМЕР_14 changepasswd.

Було відкрито кредитну карту Універсальну НОМЕР_5 . Дата старта договора -25 січня 2023 року.

З кредитної карти Універсальна кошти були переведені на карту НОМЕР_1 та НОМЕР_15 ОСОБА_2 НОМЕР_16 до даної людини претензій немає. Шахраї напевно по історії платежів помилились і перерахували кошти. 26/01/2023 03:43:55 26/01/2023 P10 S DB -310.56 UAH - 301.51 -9.05 -49,944.97 CP980H48 UKR PRIVATBANK,HEAD OFFICE, DNEPROPETR-SK, UA ПЕРЕКАЗ ВЛАСНИХ КОШТIВ. 167232373(С КАРТЫ НОМЕР_17 КАРТУ НОМЕР_18 ) СПИСАНИЕ С КАРТОЧНОГО СЧЕТА. Далі, з карти НОМЕР_1 кошти були виведені на карту НОМЕР_9 . З карти кошти знімались в банкоматі стороннього банка:

Картки клієнта було автоматично заблоковано системою моніторингу банка: Блокування карток: -01-25 22:06:17. Однак, невідомі особи їх розблокували, пройшовши успішно верифікацію в чаті онлайн ПриватБанка, знаючи персональні дані клієнта (конфіденційну інформацію). Розблокування карток відбулося 2023-01-25 22:35:47.

Таким чином, Служба Безпеки ПриватБанка дійшла до наступного висновку, що «Банк проводив операції за дорученням ОСОБА_1 і ідентифікував її за її фінансовим телефоном, тому клієнтка несе відповідальність за всі проведені операції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що позивач іваненко ОСОБА_3 своїми діями сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, які дали змогу ініціювати платіжні операції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

В постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 56 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» (далі - Закон № 1591-ІХ) платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки.

Держателем платіжного інструменту є фізична особа, яка на законних підставах використовує платіжний інструмент для ініціювання платіжної операції з відповідного рахунку для виконання платіжних операцій або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного платіжного інструменту (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 1591-ІХ).

Згідно з п.п. 57, 42 ч. 1 ст. 1 Закону № 1591-ІХ платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього.

Неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі.

Постановою правління Національного банку України 29 липня 2022 року № 164 затверджено Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів (далі Положення), яке встановлює загальні вимоги Національного банку до емісії/еквайрингу платіжних інструментів, що емітуються (уключаючи електронні платіжні засоби, передплачені платіжні інструменти), та здійснення розрахунків з їх використанням.

Відповідно до п. 136 Положення користувач зобов`язаний, зокрема, зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Згідно з п. 138 Положення, емітент зобов`язаний: забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення); зберігати інформацію, надану користувачем для здійснення контактів із ним, протягом строку дії договору; забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання платіжного інструменту після отримання такого повідомлення; забезпечити користувачу можливість у будь-який час повідомити емітента про потребу розблокування або заміни (перевипуску) платіжного інструменту тощо.

Пунктом 140 Положення визначено, що користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Згідно з п. 141 Положення, емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення). Емітент під час видачі платіжного інструменту зобов`язаний поінформувати держателя про можливість або неможливість зміни ПІНу.

Відповідно до п. 146 Положення, власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Колегія суддів зазначає, що наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 686/17744/21, вказано, що встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначені того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Як слідує з матеріалів справи, Служба Безпеки дійшла висновку, що 25 січня 2023 року третя особа завдяки діям самої позивачки з переходу за невідомим гіперпосиланням та повідомлення стороннім особам паролю, що надійшов від Київстар на її фінансовий телефон (на той час), перевипустили Сім-картку фінансового телефону клієнтки, авторизувалися в її акаунті додатку Приват24 та провели вищевказані транзакції з укладанням договорів. Завдані збитки ОСОБА_1 не підлягають відшкодуванню з боку Банка, бо згідно Умов та правил надання банківських послуг: п.1.1.5.14. Клієнт несе відповідальність за всі операції, що проводяться в підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват-24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації, а також відповідно до ч. 5 ст. 87 Закону України «Про платіжні послуги», пунктів 108, 140, 146 Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, затвердженої Постановою Правління НБУ від 29.07.2022р. №164.

Виходячи з цього, можна стверджувати, що Банк та ОСОБА_1 визнають наявність договірних правовідносин між ними ще до 25 січня 2023 року, так й той факт, що ОСОБА_1 сприяла своїми діями (перехід за гіперпосиланням) стороннім особам в отриманні доступу до власного акаунта Приват24 з можливістю повністю розпоряджатися рахунками та коштами позивачки в ПриватБанку і укладати кредитні угоди. До того ж, ОСОБА_1 визнає, а Банком підтверджено доказами, що час звернення до Банка (31 січня 2023 року) з повідомленням про шахрайські дії та необхідністю блокування її карток відбувся вже після того, як всі транзакції по зняттю коштів були здійсненні, тобто запізно.

Натомість, позивачка безпідставно бажає де-факто стягнути з ПриватБанка втрачені нею з її вини особисті та кредитні кошти, покладаючи помилково всю відповідальність за власну недбалість та бездіяльність по захисту персональних даних на Банк, а також припинити нарахування процентів за договорами на існуючі борги за кредитами.

До моменту укладання оспорюваних правочинів та вчинення оскаржуваних транзакцій (станом на 25 січня 2023 року) між сторонами існували договірні правовідносини та особисто погоджені і підписані ОСОБА_1 , на підставі яких позивачка отримувала від ПриватБанка банківські послуги, користувалася платіжними картками, в тому числі кредитною.

ОСОБА_1 було особисто підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 12 січня 2022 року, у якій позивачка в порядку ст. 634 ЦК України приєдналася до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка»

Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Особливість полягає у тому, що в цій Заяві від 12 січня 2022 року на 23-ох сторінках зазначені всі умови підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» Умов та Правил, що зараз оскаржується позивачкою.

Так, в пункті 1 зазначені істотні умови Договору «Кредитні картки», в пункті 2 умови Договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», в пункті 3 укладена Угода про використання простого електронного підпису: у якій зазначено, що «Банк та Клієнт (Сторони) узгодили при наданні Банком будь-яких послуг Клієнту, в т.ч., але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між Сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису.

Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів Клієнта: OTP- пароль, QR-код, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах Банку у мережі Інтернет, де Клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення Банку на здійснення операції з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідного ПК Банку дає Клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої Клієнт надає Банку шляхом підписання способами, що узгоджені Сторонами вище.

Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження.

При здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта.

Сторони узгодили, що Банк самостійно приймає рішення про застосування того чи іншого виду електронного підпису.

Отже, позивач ОСОБА_1 була повністю обізнана та погодилася ще 12 січня 2022 року з тим, що її фінансовий телефон є дуже важливим для здійснення будь-якої платіжної операції та укладання кредитного договору за допомогою ОТП-паролю як простого електронного підпису і що Банк буде правомірно вважати, що саме клієнт здійснює цю операцію, а не інша/третя особа, бо на час здійснення оскаржуваних транзакцій та договорів у Банка були відсутні будь-які заяви з боку клієнта щодо необхідності блокування чи втрати нею фінансового телефону або заволодіння паролем від власного Приват24 третьою особою.

Саме через домовленість між Банком та ОСОБА_1 , яка зазначена у Заяві від 12 січня 2022 року, за допомогою фінансового телефону позивачки НОМЕР_12 , яким заволоділи треті особи 25 січня 2023 року було укладено два кредитних договори №б/ н: один (о 22:23:41) на 54 900 грн, другий (о 22:01:29) - 156 400 грн з накладанням зі сторони клієнтки простого електронного підпису.

Дослідивши вищевикладене, суд першої інстанції вірно встановив, що здійснення банківських операцій з переказу коштів, які заперечуються позивачкою, повністю покладається на саму позивачку.

Позивач не довела, що здійснені платіжні операції є неналежними платіжними операціями, оскільки, щоб операція вважалась неналежною має бути дотримана диспозиція норм права Закону України «Про платіжні послуги», а саме наявність вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, в наслідок чого здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача відновити залишок кредитних коштів на особистих її рахунках до стану, у якому вони перебували перед виконанням несанкціонованих операцій 25 січня 2023 року шляхом повернення на рахунки, колегія суддів вважає за необхідне зауважити наступне.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 ).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21, постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричинених цими діяннями наслідкам.

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

При здійсненні неналежних переказів закон визначає такий спосіб захисту порушеного права як відновлення залишку на рахунку до того стану, який передував спірній транзакції. Однак така вимога позивачем не заявляється.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем у даній справі не надано доказів про порушення її прав та інтересів з боку відповідача АТ КБ «Приватбанк», а відсутність таких порушень не породжує для неї права на захист в обраний спосіб та з вказаних у позові підстав. Звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги в зв`язку з відсутністю порушеного права з боку відповідача, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Суд першої інстанції дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що відповідальність за здійснення банківських операцій з переказу коштів, які заперечуються позивачкою, повністю покладається на саму позивачку.

При цьому слід зауважити, що наявність кримінальної справи та визнання позивачки потерпілою особою захищають її порушені права, бо позивачка зможе стягнути збитки в порядку цивільного позову з шахраїв.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПІК України).

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Козаренко Софія Вікторівна, - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 березня 2025 року.

Головуючий:

Судді: