справа №176/2892/24
провадження №2/176/119/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря с/з Коваленко О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Жовті Води Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Клай Інвест» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання фінансового кредиту від 26 листопада 2021 року №215356 у розмірі 10275 грн. у тому числі 3000 грн. основна сума боргу по договору, 450 грн. комісія за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту та 6825,00 грн. відсотки за користування кредитом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 у встановленому пунктом 5 розділу 2 правил порядку та у відповідності до пункту 2.1 розділу 2 договору оферти оформила заявку на отримання фінансового кредиту шляхом заповнення всіх полів заявки (форми). На підставі заявки між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту від 26.11.2021 №215356. Згідно п.1 укладеної додаткової угоди, сторони погодили продовжити строк дії договору на термін 10 днів до 26.12.2021 року. 13.09.2023 року відповідно до протоколу загальних зборів учасників Товариства №13/09/2023 ТОВ «ЗАЙМЕР» змінило назву на ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ». За весь час користування кредитними коштами, починаючи з 26.11.2021 року по день подачі позову до суду відповідачка здійснила лише один платіж 16.12.2024 року в сумі 2205,00 грн., які за умовами договору були спрямовані на погашення відсотків за користування кредитними коштами і продовжено строк дії договору по додатковій угоді №2 до 26.12.2021 року. Таким чином, відповідачка взяті на себе зобов`язання по договору не виконала у зв`язку з чим у останньої згідно умов договору станом на 17 жовтня 2024 року виникла заборгованість в сумі 10275,00 грн., що порушує законні права та інтереси позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості в судовому порядку.

Ухвалою судді від 14 листопада 2024 року по справі відкрито провадження та постановлено розглядати його в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

12.12.2024 від представника відповідачки ОСОБА_1 , адвоката Брагіна Д.О. до суду надійшов відзив на позов, де останній просив відмовити позивачеві у задоволенні позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 ніяких договорів з позивачем не укладала та гроші у позику не отримувала. Надана суду в якості доказу копія договору про споживчий кредит №215356 від 26.11.2021 року не може вважатися належним та достовірним доказом, оскільки не підтверджує факт підписання договору позики відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам Закону. Таким чином, надана позивачем паперова копія договору позики не є достовірним та достатнім доказом в розумінні ст. ст. 79,80 ЦПК України, та не може бути доказом факту укладання договору. Окремо звертає увагу суду на той факт, що у ОСОБА_1 не було електронного підпису як у фізичної особи у 2021 році, а був тільки цифровий підпис виданий на ім`я ОСОБА_1 як на фізичну особу-підприємця в 2021 році. В період з березня 2009 року по грудень місяць 2022 року ОСОБА_1 була зареєстрована як ФОП і займалась роздрібною торгівлею лікарських засобів в м. Жовті Води, а 22.02.2023 року відповідачка припинила займатись підприємницькою діяльністю. Вона не заперечує того факту, що як ФОП отримувала під час підприємницької діяльності у фінансових установах позики, але з позивачем як фізична особа договору про споживчий кредит не укладала. Також, представник відповідачки повідомив, що при вивченні матеріалів цивільної справи №176/2892/24 було встановлено, що позивачем ТОВ «Клай Інвест» не було подано до суду письмових доказів на підтвердження отримання позичальником ОСОБА_1 позики у ТОВ «Клай Інвест» на виконання договору про надання фінансового кредиту за № 215356 від 26 листопада 2021 року будь-то меморіальний ордер. Роздруківки інтернет сторінок не можуть свідчити про те, що реєстрацію в особистому кабінеті на сайті позивача та заповнення обов`язкових полів заявки на отримання позики здійснювала саме ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять доказів направлення цифрового ідентифікатора (цифрових чи алфавітних комбінацій на мобільний номер відповідача чи електронну пошту) їх отримання останнім та використання для авторизації на сайті відповідача. Цифрову копію паспорта та світлину із зображенням обличчя відповідача могла використати будь-яка особа, яка мала доступ до електронних файлів. Крім того, на підтвердження факту переказу коштів ОСОБА_1 , позивачем долучено довідку ТОВ «Клай Інвест» із якої взагалі не вбачається відповідно до якого договору здійснено переказ коштів на картку в сумі 3000 грн., факт здійснення такої транзакції відповідачка заперечує. Позивачем до позовної заяви не долучено копій розрахункових документів. Таким доказом могла би бути виписка по рахунку, однак такої виписки матеріали справи не містять.

У своїй відповіді на відзив, яка надійшла до суду 16 грудня 2024 року представник позивача зазначив, що відповідно до умов договору № 215356 від 26 листопада 2021 року відповідачка все ж таки отримала грошові кошти та була обізнана про необхідність повернення разом з відсотками, які передбачені умовами договору. Окрім цього, подала заявку та підписавши 16 грудня 2021 року додаткову угоду № 2 про продовження строку дії договору про надання фінансового кредиту №215356 від 26 листопада 2021 року відповідачем відповідно до умов договору було сплачено 2205 грн., що є прямим доказом визнання відповідачем факту укладання договору про надання фінансового кредиту та отримання ним кредиту в сумі 3000 грн. Враховуючи викладене вище та факт ненадання відповідачем жодного належного, достатнього та достовірного доказу порушення позивачем положень чинного законодавства України позивач вважає, що є всі законні та обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

26 листопада 2021 між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 215356 у формі електронного документу з використанням електронного підпису «CL5329» та відповідно до умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1). Кредит надається строком на 21 день, тобто до 16 грудня 2021 року (п. 1.2). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 % річних від суми кредиту в 3,5 % на добу. Тип процентної ставки фіксована (п. 1.3). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п. 1.4). За використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити товариству комісію в розмірі 15 % від суми фінансового кредиту (п. 1.5). Датою укладення цього Договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта (п.1.6 договору). (а.с.23-26)

Невід`ємною частиною цього договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства www.cly.com.ua (п.1.7 договору).

Згідно інформаційної довідки № 169/10 від 04 жовтня 2024 наданої ТОВ «Платежі онлайн», відповідачу через платіжний сервіс "Platon" на банківську картку № НОМЕР_1 , зазначену відповідачем при подачі заявки на отримання фінансового кредиту, було перераховано грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок. (А.с.29)

Згідно з Графіком розрахунків та орієнтовною сукупною вартістю кредиту (Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту № 215356 від 26.11.2021) строк кредитування становить 21 день, сума кредиту - 3000,00грн., сума комісії за користування системою - 450,00грн, фіксована процентна ставка за день користування кредитом 3,5%, сума нарахованих процентів за користування кредитом - 2205,00грн, загальна вартість кредиту 5655 грн.

Графік підписано клієнтом ОСОБА_1 електронним підписом CL5329 (а.с.27)

Згідно Додаткової угоди № 2 до договору про надання фінансового кредиту № 215356 від 26 листопада 2021 року, строк дії договору про надання фінансового кредиту № 215356 від 26.11.2021 продовжено на термін 10 днів. (а.с.2

Згідно розрахунку, який міститься у позовній заяві, загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10275,00 гривень, яка складається з наступного: 3000 грн. сума кредиту за договором; 450,00 грн. комісія за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту; 6825,00 грн проценти за користування кредитом. (а.с.5)

Розрахунок процентів за користування Кредитом 1295% річних (3,5 % на добу): основна сума заборгованості за договором: 3450,00 грн. у тому числі 450,00 грн - розмір комісії за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту 15 % від суми фінансового кредиту.

Дата початку нарахування відсотків 16 грудня 2021 року. Дата виникнення прострочення заборгованості 27 грудня 2021 року. Кінцевий строк нарахування відсотків 26 грудня 2021 року + 55 календарних днів простроченої заборгованості (нарахування відсотків за період прострочення виконання зобов`язань п. 2.3. Договору), - 19 лютого 2022 року.

Нарахування відсотків Товариством зупинено 19 лютого 2022 року, кількість днів прострочення виконання зобов`язань складає 55+10 днів нарахування відсотків за користування кредитними коштами згідно Договору.

Період нарахування заборгованості (відсотків) 26 грудня 2021 року по 19 лютого 2022 року.

Розрахунок здійснюється за формулою: Сума відсотків = С x Z x Д: 365: 100, де С - сума заборгованості, Z - відсоток річних, зазначений в договорі.

Період прострочення грошового зобов`язання з 27 грудня 2021 року по 19 лютого 2022 року. Кількість днів у періоді-65. Сума відсотків 6825,00 (3000,00x1295 % x65:365:100=6825,00 грн.). Нарахування штрафних санкцій відсутнє.

Таким чином, розмір простроченої заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту від 26 листопада 2021 року № 215356 з урахування процентів за користування кредитом станом на 17 жовтня 2024 року складає 15750 грн 00 коп., у тому числі: - 3000,00 грн. - сума кредиту за договором; - 450,00 грн. - комісія за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту; - 6825,00 грн. - проценти за користування кредитом.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань стало підставою для пред`явлення даного позову.

13 вересня 2023 року відповідно до Протоколу загальних зборів учасників Товариства № 13/09/2023 ТОВ «Займер» змінило назву на ТОВ « Клай Інвест» .

26 лютого 2025 року до суду надійшли витребувані докази з яких вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . З виписки за період з 26 листопада 2021 року по 27 листопада 2021 року вбачається, що 26 листопада 2021 року на картку № НОМЕР_2 зараховано переказ на загальну суму 3000 грн.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України ЦКУ).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ).

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частинами першою, другою статті 207 ЦК України (у редакції, чинній станом на дату укладення спірних договорів кредиту та позики) встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 641 ЦКУ пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.

За ст. 642 ЦКУ відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законом України «Про електронну комерцію».

Так, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (тут та на далі у редакції, чинній станом на дату укладення спірних договорів) встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

-електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

-електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно зі ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 було укладено в електронній формі, що згідно зі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі, договір про надання фінансового кредиту № 215356 від 26 листопада 2021 року (індивідуальна частина) з ТОВ «Займер».

Факт укладення такого договору належним чином підтверджено доказами, наданими позивачем.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідача на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договори між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено.

Підписання договору відповідачем підтверджується змістом договору та додатку до нього, які містять усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача; податковий номер відповідача, номер паспорта, номер телефона та електронна пошта.

Доказів підписання договору від імені відповідача іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідач суду не надав, про таке не повідомляв та не стверджував, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надав.

Отже, суд вважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договору саме відповідачем. Такі факти не були спростовані відповідачем.

Також суд вважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачем факт видачі кредитором кредиту у сумі 3000,00 грн та зарахування коштів саме у такій сумі у день укладення договору на банківський рахунок відповідача.

Отже, факт отримання кредиту підтверджується інформаційною довідкою про зарахування 3000,00 грн на рахунок № НОМЕР_1 та випискою АТ КБ «ПриватБанк», яка містить зарахування на суму 3000,00 грн на вказаний рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 .

Суд також звертає увагу на те, що заперечуючи позовні вимоги у відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 наполягала на тому, що у матеріалах справи відсутні докази надання відповідачу кредиту та укладання договору. Аргументи з боку відповідача в основному будуються на тому, що позивач не довів чи не надав докази, чи надав неналежні докази.

Отже доводи зі сторони відповідача про те, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження видачі кредиту є безпідставними. Безпідставними є й посилання відповідача на відсутність доказів перерахування на банківський картковий рахунок грошових коштів, адже з матеріалів справи та умов договорів вбачається, що кредит надавався шляхом одноразового зарахування суми кредиту на банківський рахунок відповідача, відкритий у банківській установі.

Підсумовуючи викладене суд погоджується з аргументами позивача, викладеними ним у позовній заяві та у відповіді на відзив, та вважає, що позивачем доведено факт укладення договору споживчого кредиту з додержанням письмової форми, визначеної законом, з дотриманням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію», такий договір підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовими ідентифікаторами у порядку, визначеному ст. 12 цього закону та умовами договорів. Відповідач отримав за договором про надання фінансового кредиту грошові кошти шляхом зарахування таких коштів на його поточний банківській рахунок за реквізитами емітованої на його ім`я платіжної банківської картки.

Доказів повернення відповідачем коштів, отриманих у кредит, матеріали справи не містять.

З цих підстав позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором № 215356 є законними, обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на умовах договору.

Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам кредитного договору, судом перевірений та неузгодженостей у розрахунку судом не виявлено.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу заявлених сторонами, суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України)

Відповідно до ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Приписами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Сідак Жарова Н.О. подала до суду договір правничої допомоги №190724-ЮР укладений між адвокатом та ТОВ «Клай Інвест» 19 липня 2024 року, протокол узгодження договірної ціни до договору, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреність на представництво інтересів ТОВ «Клай Інвест» , попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести позивач у зв`язку з розглядом справи в розмірі 6000.00 грн.

В додатках до позову міститься: договір № 190724-ЮР від 19 липня 2024 року рахунок на оплату послуг за договором про надання правничої допомоги № 143 від 17 жовтня 2024 року, протокол узгодження договірної ціни до договору № 190724-ЮР від 19 липня 2024 року як то: аналіз наданих документів, погодження з клієнтом стратегії захисту порушеного права, аналіз судової практики, з`ясування фактичних обставин справи, вартістю 2000.00 грн.; підготовка, складання, оформлення, комплектація та направлення суду і відповідачу позовної заяви про стягнення заборгованості за договором фінансового кредиту, вартістю 4000.00 грн.

Матеріали справи містять попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести позивач у зв`язку з розглядом справи в розмірі 6000.00 грн. проте належного доказу щодо сплати вищевказаних послуг суду не надано.

Враховуючи надані суду докази вимоги сторін щодо стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст.76-81, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства Товариства з обмеженою відповідальністю «Клайт Інвест»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Клайт Інвест», суму заборгованості за договором про надання фінансового кредиту від 26 листопада 2021 року № 215356 у розмірі 10275,00 грн у тому числі 3000,00 грн. основна сума боргу по договору, 450,00 грн. комісія за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту, 6825,00 грн. відсотки за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Клайт Інвест» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Найменування сторін по справі.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛАЙ ІНВЕСТ», юридична адреса 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, будинок 1-3А секція С РНОКПП 42146903.

Представник позивача: Сідак-Жарова Наталія Олександрівна, РНОКПП НОМЕР_3 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2 від 30 січня 2019 року, місце знаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник відповідача: Брагін Дмитро Олександрович, РНОКП НОМЕР_5 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 68 від 13 грудня 2016 року, місце знаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК