Справа № 683/135/25
Провадження № 2/685/138/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Теофіполь

справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 05.02.2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду №С-211-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (далі кредитний договір), відповідно до умов якої останній отримав кредит у розмірі 7000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № НОМЕР_1 та зобов`язався повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 48% річних. Кредитні кошти надані строком до 05.02.2024 року. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» права вимоги до боржників зазначених у Реєстрі боржників, зокрема і до ОСОБА_1 за кредитним договором №С-211-0 від 05.02.2019. На виконання умов договору факторингу ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» перерахувало суму на користь АТ «Ідея Банк». 22.12.2023 між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступило ТОВ «ФК «Профіт Капітал» права вимоги до боржників зазначених у Реєстрі боржників, зокрема і до ОСОБА_1 за кредитним договором №С-211-0 від 05.02.2019. На виконання умов договору факторингу позивач перерахував суму на користь ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ». Відповідач обов`язку по поверненню кредиту та процентів не виконує, у зв`язку з чим станом на 19.12.2023 року (дата відступлення) заборгованість за кредитним договором №С-211-0 від 05.02.2019 становить 18159,42 грн, з яких: 6960,38 грн заборгованість за тілом кредиту, 11199,04 грн заборгованість за відсотками. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 18159,42 грн заборгованості за кредитом, судовий збір у розмірі 3028 грн та 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в суд не з`явився, подав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст.128 ЦПК України, в суд не з`явився, до суду повернувся поштовий конверт надісланий відповідачу з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

П.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК).

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч.1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Суд розглядає позов і визначає розмір заборгованості виходячи з умов договору та вимог закону (постанова Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 156/268/21).

В судовому засіданні встановлено, що 05.02.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду №С-211-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якої останній отримав кредит у розмірі 7000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № НОМЕР_1 та зобов`язався повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 48% річних (п.2.2, 2.3 угоди), реальна річна процентна ставка складає 82,59 % (п.4 угоди), угода діє протягом строку кредитування, який складає 1 рік з дати укладення та з можливістю автоматичної пролонгації, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.6 угоди), що підтверджується підписаними відповідачем угодою, заявою про відкриття поточного рахунку, довідкою банку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та випискою за кредитним договором (а.с.5-13).19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» права вимоги до боржників зазначених у Реєстрі боржників, зокрема і до ОСОБА_1 за кредитним договором №С-211-0 від 05.02.2019, що підтверджується договором факторингу, Реєстром боржників (а.с.15-24). На виконання умов договору факторингу ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» перерахувало кошти на користь АТ «Ідея Банк», що підтверджується платіжними інструкціями від 17.10.2023 та 20.12.2023 (а.с.25-26). 22.12.2023 між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступило ТОВ «ФК «Профіт Капітал» права вимоги до боржників зазначених у Реєстрі боржників, зокрема і до ОСОБА_1 за кредитним договором №С-211-0 від 05.02.2019, що підтверджується договором факторингу, Реєстром боржників (а.с.27-34). На виконання умов договору факторингу позивач перерахував кошти на користь ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», що підтверджується платіжною інструкцією від 26.12.2023 №376 (а.с.35). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором №С-211-0 від 05.02.2019 станом на 19.12.2023 року (дата відступлення права вимоги) становить 18159,42 грн, з яких: 6960,38 грн заборгованість за тілом кредиту, 11199,04 грн заборгованість за відсотками (а.с.14).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували докази позивача, суд дійшов висновку, що відповідач отримав кредитні кошти, користувавсь ними, однак не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 18159,42 грн заборгованості за кредитним договором №С-211-0 від 05.02.2019 укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат у розмірі 3028 грн на сплату судового збору та 7000 грн на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Судом встановлено, що відповідно до платіжної інструкції №13211 від 12.12.2024 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. На підтвердження понесених витрат у розмірі 7000 грн на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем позивачем надано договір про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024, додаткову угоду №1/1 до договору (а.с.36-40), акти прийому-передачі, наказ (розпорядження при прийняття на роботу), платіжну інструкцію (а.с.42-44).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3028 грн судового збору та 7000 грн витрат на професійну правову допомогу.

Керуючись ст. 526, 638, 1048, 1054 ЦК України, ст.12, 81, 89, 137, 265 ЦПК України, районний суд

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (, адреса: 04071, М. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, рахунок IBAN НОМЕР_3 в АТ «УніверсалБанк» код банку 322001) 18159 (вісімнадцять тисяч сто п`ятдесят дев`ять) грн 42 коп заборгованості за кредитним договором від 05.02.2019 року, з яких: 6960,38 грн заборгованість за тілом кредиту, 11199,04 грн заборгованість за відсотками, а також 3028 грн судового збору та 7000 грн витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуюча