У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

«18» березня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Тесленко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Бережної С.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2024 року позивач ОСОБА_4 , звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_5 про розподіл сумісного майна подружжя.

26 вересня 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 27 вересня 2024 року.

Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на такий запит надійшла до суду 04 листопада 2024 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі; розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено підготовче засідання.

30 грудня 2024 року від відповідача ОСОБА_5 до суду надійшов відзив та клопотання про зупинення провадження у справі.

Клопотання про зупинення провадження у справі обґрунтовано тим, що на розгляді Верховного Суду перебуває цивільна справа № 607/10858/22 за позовом дружини до свого колишнього чоловіка про поділ майна подружжя, у якій розглядаються подібні правовідносини та аналогічні вимоги у частині визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя незавершеного будівництвом житлового будинку. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність правових підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає, що справа містить виключну правову проблему, що полягає в необхідності уточнення висновку, який викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19 (провадження № 14-56цс22), а саме: чи можна за позовом дружини (чоловіка), членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, в судовому порядку визнати спільним сумісним майно, здійснити поділ (виділ) незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами, та така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2024 у справі №607/10858/22 (провадження № 14-138цс24) вказану справу призначено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду на 12 лютого 2025. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку. З врахуванням наведеного просила зупинити провадження у цивільній справі № 760/24008/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл сумісного майна подружжя до ухвалення Великою Палатою Верховного Суду рішення у справі № 607/10858/22.

В підготовче засідання, призначене на 18 березня 2025 року представник відповідача з`явився, клопотання про зупинення провадження у справі підтримав з підстав, які в ньому викладені. Також, зазначив, що як вбачається з інформації, розміщеної на сайті Верховного Суду, 12 лютого 2025 року розгляд справи було відкладено.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, зазначив що предметом позову є не тільки об`єкт незавершеного будівництва, але і земельна ділянка. З приводу клопотання просив вирішити питання на розсуд суду.

Вислухавши учасників судового засідання дослідивши матеріали додані до клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Зупинення провадження по справі - це врегульоване законом й оформлене ухвалою суду тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, викликане наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розгляду справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя земельної ділянки та об`єкту незавершеного будівництва житловий будинок, визнання права власності на відповідні частини зазначеного майна в порядку поділу майна подружжя.

Відповідно до Ухвали Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі №607/10858/22, Ухвалою від 30 жовтня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини п`ятої статті 403 ЦПК України, за необхідності відступити від висновків Великої Палати Верховного Суду, сформованих у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19 (провадження № 14-56цс22), щодо належного способу захисту права одного з подружжя, який (яка) вважає себе співвласником об`єкта незавершеного будівництва, шляхом їх уточнення, надавши відповідь на питання, яке колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду кваліфікувала як виключну правову проблему, а саме: чи можна за позовом дружини (чоловіка), членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, у судовому порядку визнати спільним сумісним майно, здійснити поділ (виділ) незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. Враховуючи обставини справи, норми матеріального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, які виникли у цій справі, актуальність справи, Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованими мотиви, викладені в ухвалі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 жовтня 2024 року про те, що справа може містити виключну правову проблему. Справа прийнята до розгляду та призначена до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, судом встановлено, що Великою Палатою Верховного Суду на цей час здійснюється перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку.

Суд враховує, що позовні вимоги, заявлені позивачем у цій справі тісно пов`язані між собою, оскільки об`єкт незавершеного будівництва перебуває на відповідній земельній ділянці.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, зокрема, встановлених п. 10 ч. 1 ст. 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно до ч. ч. 5 - 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на розгляд справи упродовж розумного строку, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. При цьому Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Водночас ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що право на доступ до правосуддя, закріплене у ст. 6 Конвенції, не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії», рішення від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються і передбачають усталений порядок їх застосування. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (п.47 рішення Європейського суду з прав людини від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України», заява №19164/04).

Тобто, принцип правової визначеності передбачає зрозумілість, прогнозованість та усталений порядок застосування процесуальних норм.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про зупинення провадження, ґрунтується на законі та переслідує легітимну мету, а також має розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами і поставленою метою та не суперечить принципу юридичної визначеності.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦПК України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, сторона, яка ініціювала відповідне клопотання, а саме відповідач або її представник, зобов`язані повідомити про це суд.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 252, 253, 258 - 261, 293 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_5 про зупинення провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл сумісного майна подружжя, - задовольнити.

Зупинити провадження у справі №760/24008/24 (провадження №2/760/4743/25) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл сумісного майна подружжя до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №607/10858/22.

Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, зобов`язати відповідача невідкладно повідомити про це суд.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя І. О. Тесленко