ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1273/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2025 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., за участі секретаря судового засідання

Клисак Н.Г., за участі представника позивача адвоката Мороз К.Т., представника відповідача адвоката Каряки А.І., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік Ірина Леонідівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та витребування майна з незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В

17.07.2024 року до суду звернувся позивача ОСОБА_1 із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , посилаючись на те із 26.08.2006 року по 18.12.2019 року сторони перебували в шлюбі. На початку 2023 року він із відповідачкою домовилися, що ОСОБА_1 мав зареєструвати право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Петриківський район, с/ рада Єлизаветівка, кадастровий номер: :03:052:0210 на колишню дружину ОСОБА_2 та транспортні засоби BMW XI та автомобіль BMW 525D відповідачка мала зареєструвати на нього, не мати вимог щодо розподілу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка йому належала на праві власності. За домовленістю сторони угодили, що квартиру за адресою АДРЕСА_1 він подарує синові ОСОБА_3 , а квартиру за адресою: АДРЕСА_2 подарує доньці ОСОБА_1 .

Дані правочини мали бути безвідплатними у формі дарування або у формі нотаріально посвідченого договору поділу, однак ОСОБА_2 наполягала на тому, щоб земельна ділянка та транспортний засіб BMW XI були перереєстровані на неї шляхом укладення договорів купівлі-продажу.

01.03.2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л.було засвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Петриківський район, с/рада Єлизаветівка, кадастровий номер: :03:052:0210, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37, продавцем якої був позивач він ОСОБА_1 , а покупцем його колишня дружина ОСОБА_2 .

Сторони уклали договір, згідно п. 2.1 цього Договору, продаж вчинено на погоджену суму 1423,56 грн., які покупець зобов`язується сплатити продавцю протягом однієї доби, на картковий рахунок продавця. При цьому, згідно звіту про експертну грошову оцінку ринкова вартість даної земельної ділянки становить 300528,00 грн.

Відповідно п. 3.2 Договору продавець свідчить, що він зобов`язується передати земельну ділянку, що відчужується покупцю після нотаріального посвідчення цього договору, а саме першого березня дві тисячі двадцять третього року, за умови повного розрахунку. Про факт передачі земельної ділянки, насаджень, документів тощо сторонами може бути складений передавальний акт. Однак, відповідач ОСОБА_2 не виконала свої зобов`язання та не сплатила грошові кошти на картковий рахунок продавця - ОСОБА_1 , що підтверджується копією виписки по рахунку НОМЕР_1 за період з 28.02.2023 року по 03.03.2023 року від 15.05.2023 року. Інших рахунків позивач ОСОБА_1 , як фізична особа не має.

ОСОБА_1 відповідно не передав дану земельну ділянку у користування та розпорядження ОСОБА_2 та продовжує нею користуватися та здійснювати догляд за нею.

28.06.2023 року при здійсненні реєстрації договорів купівлі-продажу, автомобіля т.з. BMW XI було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 без його згоди ОСОБА_1 , оскільки останній свій підпис не поставив у договорі купівлі-продажу. Жодних грошових коштів він за продаж транспортного засобу BMW XI не отримав та фактично поділ спільно набутого майна не відбувся у спосіб, передбачений законодавством, так як він свою згоду не надавав на продаж даних транспортних засобів.

В подальшому, 14.07.2023 року ОСОБА_2 здійснила телефонний дзвінок на гарячу лінію «102» та повідомила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 викрав т.з. BMW 525D який на той момент був зареєстрований за відповідачкою, внаслідок чого цей транспортний засіб працівниками ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було незаконно вилучено у нього. та передано відповідачу ОСОБА_2 . Вказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження № 0003664, які долучені до позовної заяви.

Позивач вважає, що даний правочин щодо купівлі-продажу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Петриківський район, с/рада Єлизаветівка, кадастровий номер: :03:052:0210, продавцем якої був позивач ОСОБА_1 , а покупцем ОСОБА_2 був вчинений під впливом обману, так як ОСОБА_2 не мала намір виконувати договір купівлі-продажу в частині розрахунку, чим ввела продавця в оману.

Просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 01.03.2023, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л. в реєстрі під № 250, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Петриківський район, с/рада Єлизаветівка, кадастровий номер: :03:052:0210 та витребувати від відповідачки на його користь вказану земельну ділянку, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді від 18.07.2024 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

12.08.2024 року від представника відповідачки ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову та зазначає, що позивач намагається позбавити ОСОБА_2 права власності на майно, за яке нею було фактично сплачені грошові кошти.

Недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину вчиненого письмовій формі, позивач одержав від ОСОБА_2 в день підписання договору оплату та підписуючи договір купівлі-продажу засвідчив відсутність будь-яких зауважень стосовно укладеного договору, а також те, що у нього відсутні обставини укладати договір на невигідних умовах, що підтверджується п. 4.1 Договору. Зазначений договір купівлі-продажу був у той же день зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37, про що позивач достовірно знав, просить відмовити в позові.

14.08.2024 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката

Мороз К.Т. надійшла відповідь на відзив,в якій він просить суд відхилити заперечення на позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, позовну заяву задовольнити повністю, та в якому останній зазначив, що ОСОБА_2 не виконала свої зобов`язання та не сплатила грошові кошти ані готівковим розрахунком, ані на картковий рахунок позивача, чекав на оплату від ОСОБА_2 та достеменно знав, що державна реєстрація земельної ділянки повинна була здійснюватися після отримання грошових коштів на його картковий рахунок .

Ухвалою суду від 03.09.2024 року справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в суді підтримав позовні вимоги в повному обсязі, пояснивши, що фактично продажу земельної ділянки не було, а фактично була домовленість із колишньою дружиною про розподіл спільного майна придбаного в шлюбі, а саме двох автомобілів, земельної ділянки, двох квартир та іншої домовленості. 1.03.2023 року він разом із колишньою дружиною ОСОБА_2 по домовленості прийшло до приватного нотаріуса Стаднік І.Л., подали документи на земельну ділянку і після виготовлення договору купівлі-продажу він підписав договір -купівлі разом із відповідачкою і поїхав із нотаріальної контори по справам. Після підпису договору продажу ОСОБА_2 грошових коштів які зазначені в договорі не отримував він неї , так як вона обіцяли в майбутньому переписати на нього два автомобіля ВМВ які вони придбали на період шлюбу, але відповідачка цього не зробила і автомобілі на нього не були перереєстровані. Вважає, що підписав договір купівлі- продажу земельної ділянки під впливом обману з боку відповідачки , так як повірив ї, а вона його обманула його. Просить визнати укладений договір між ними недійсним, укладений під впливом обману і витребувати продану земельну ділянку у ОСОБА_2 та повернути йому у користування і власність.

Представник позивача адвокат Мороз К.Т. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та просив їх задовольнити, пояснивши, шо відповідачка не сплатила позивача грошові кошти в розмірі 1423,56 грн на його картковий рахунок за земельну ділянку після підписання договору купівлі-продажу у нотаріуса 1.03.2023 року і ввела позивача в оману, просить позов задовольнити і визнати такий договір як недійсним, підписаний під впливом обману.

Представник відповідачки адвокат Каряка А.І. у судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, так як ОСОБА_2 сплатила грошові кошти позивачу, які зазначені в договорі купівлі-продажу і претензій до відповідачки на день укладання договору 1.03.2023 року у позивача не було, відсутні підстави визнавати договір недійсний під впливом обману.

Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік Ірина Леонідівна в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про день і час слухання справи.

Свідок ОСОБА_5 в суді пояснив, що 1.03.2023 року привозив в якості водія позивача ОСОБА_1 до нотаріальної контори в м. Дніпро на вул. Гончара м. Дніпро і він йому розказував по дорозі що буде зустрічатись із своєю колишньою дружиною для підпису документів, але яких саме він не говорив. Він чекав його в автомобілі біля нотаріальної контори, а через деякий час ОСОБА_1 вийшов від нотаріуса і вони поїхали по своїм справам, більше пояснити нічого не може.

Заслухавши позивача, представників сторін, свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають із наступного.

Судом встановлені наступні факти та юридичні правовідносини.

26.08.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб.

18.12.2019 року рішенням Жовтневого райсуду м. Дніпропетровська шлюб між сторонами було розірвано ( а.с.1) і вказані обставини сторонами не заперечуються.

Як вбачається із позовних вимог позивача, на початку 2023 року

колишнє подружжя добровільно домовились розділити спільне нажите майно наступним чином, що позивач ОСОБА_1 якому на праві власності належала земельна ділянка, кадастровий номер :03:052:0210 розташована в с. Єлизаветівка та автомобіль марки ВМВ оформлять на відповідачку ОСОБА_2 , а взамін вона наддасть дозвіл на зняття спільних неповнолітніх дітей із зареєстрованого їх місця в АДРЕСА_1 , яка належить позивачу ОСОБА_1 на праві особистої власності і була придбана до їх шлюбу.

По усній домовленості між сторонами, вищевказану квартиру АДРЕСА_1 позивач мав подарувати своєму сину ОСОБА_6 , а іншу квартиру за адресою АДРЕСА_2 мав подарувати донці ОСОБА_7 .

Позивач зазначає в позові, що вказані правочини мали бути безвідплатними у формі дарування або нотаріально посвідченого договору поділу майна, однак відповідачка наполягала щоб земельна ділянка та автомобіль БМВ були перереєстровані на неї шляхом укладення договорів купівлі- продажу, на що позивач погодився із такими умовами.

01 березня 2023 року між ОСОБА_1 , як продавцем та ОСОБА_2 , як покупцем був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрований 01.03.2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л. в реєстрі під № 250, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, с/рада Єлизаветівка, кадастровий номер: :03:052:0210, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37, що підтверджується копією договору (а.с. 9) і не заперечується сторонами .

Згідно з п. 2.1 Договору, продаж вчинено на погоджену сторонами суму в розмірі 1423,56 грн, які покупець зобов`язаний сплатити продавцю протягом однієї доби на картковий рахунок Продавця і вартість земельної ділянки була визначена сторонами за взаємним погодженням.

Відповідно до п. 3.4 Договору Сторони домовились що вони не приховують обставини, які мають істотне значення для цього договору, укладення договору відповідає їх інтересам; волевиявлення їх є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому; майно, зазначене в договорі купівлі-продажу, згідно ст. 64 Сімейного Кодексу України, укладається без виділу частки у праві спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно п. 4.1 Договору продавець ОСОБА_1 та покупець ОСОБА_2 у присутності нотаріуса підтвердили, що в них відсутні обставини, які примусили їх укласти цей договір на невигідних умовах, а також те, що вони отримали від нотаріуса всі роз`яснення стосовно укладеного договору і ніяких зауважень, доповнень до цього договору' не мають. Цей договір підписали сторони добровільно, при здоровому розумі та ясній пам`яті, зміст статей законодавства України, які зазначені у договорі нам відомі та зрозумілі.

Відповідно до п. 5.1 Договору згідно із ст.657 ЦК України цей договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Цей договір, згідно із ч. 3 ст.640 ЦК України є укладеним з дня його посвідчення. Згідно із ч.4 ст.334 ЦК України, - якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Право власності на земельну ділянку, що відчужується, виникає у Покупця після державної реєстрації цього права згідно із ст. 125 Земельного кодексу України, право власності було зареєстровано за відповідачкою, що підтвердив її представник і не заперечував позивач.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Підставою для визнання недійсним договору за частиною першою статті 215 ЦК України може бути встановлений судом дефект такого елемента правочину, як воля його учасника (учасників) - відсутність волі на укладення правочину або невідповідність волі та волевиявлення учасника (учасників) в момент вчинення правочину.

Однак в суді було встановлено, що на момент укладання правочину, а саме 01.03.2023 року між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було вільне волевиявлення на його укладення, сторони погодились із усіма умовами договору, що свідчать їх підписи в договору, оговорені умови оплати земельної ділянки відповідачкою в розмірі 1423,56 коп на картковий рахунок позивача і вказані обставини не заперечував позивач в суді.

Суд звертає уваги, що в договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 01.03.2023 року позивачем не зазначено на який саме рахунок відповідачка повинна була перерахувати грошові кошти 1423,56 коп, а тому посилання ОСОБА_1 про рух коштів по картці від 15.05.2023 року Монобанку не може бути належним доказом того, що відповідачка порушила умови договору.

Як вбачається із відзиву відповідачки, що перед підписанням договору купівля-продажу нотаріусом Дніпровського нотаріального округу

Стаднік І.Л. було запропонувало сторонам зайти в приміщення нотаріальної контори і розрахуватись, а після передачі нею позивачу обумовлених грошових коштів, нотаріус повернулась і запитала чи відбувся розрахунок і коли ОСОБА_1 підтвердив повну сплату суми, нотаріус вчинила нотаріальну дію і позивач ОСОБА_1 продав, а покупець ОСОБА_2 купила земельну ділянку в в той день було правочин зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на майно за № 237.

Про вказані обставини підтвердив сам позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні, що він добровільно підписав договір, читав всі умови і був згодний із ними, добровільність його приїзду до нотаріальної контори підтвердив свідок ОСОБА_5 .

Крім того, на протязі 1 року 4 місяців із дня підписання цього договору купівлі-продажу від 01.03.2023 року у позивача не виникало сумнівів у його дійсності, адже позивач ОСОБА_1 звернувся до суду тільки 17.07.2024 року , посилаючись що відповідачка не перерахувала йому кошти на його карточку.

Однак, сам позивач ОСОБА_1 в суді пояснив, що він добровільно і свідомо продав 1.03.2023 року колишній дружині ОСОБА_2 спірну земельну ділянку по заниженій ціні, маючи на меті майбутній розподіл спільного майна подружжя, які вони набули в шлюбі на свою користь.

Посилання представника позивача, що правочин між сторонами 1.03.2023 року був укладений в силу обману, судом до уваги не приймається, так як

визнання судом недійними правочинів укладених в силу обману регулюється ст. 230 Цивільного кодексу України . Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України),

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Позивачем не доведено, що він підписував договір купівлі-продажу земельної ділянки під впливом обману, обставини обману не відповідають дійсності, тай як сторони ділили між собою спільне майно вказаним способом спочатку в добровільному порядку, а потім коли 14.07.2023 року відповідачка звернулась до органів поліції із заявою про неправомірні дії позивача, а саме незаконним заволодінням її автомобіля ВМБ по що було порушено кримінальну справу ( а.с.13-21) і 17.08.2023 року відповідачка подала позов до Жовтневого райсуду м. Дніпропетровська про поділ спільного майна і між сторонами виникли конфлікти відношення, тільки тоді позивач ОСОБА_1 подав позов до Петриківського райсуду 17.07.2024 року про визнання правочину недійсним під впливом обману.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно зі ст. 628 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За загальним правилом (частина перша статті 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із частиною другою статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов`язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (частина друга статті 692 ЦК України).

В свою чергу частинами 3 та 4 статті 692 ЦК визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно ст. 334 ЦК, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

У разі, якщо сторони договору купівлі-продажу нерухомості з відстроченням (розстроченням) платежу домовилися про збереження права власності за продавцем (стаття 697 ЦК України) допустима ситуація, коли момент проведення державної реєстрації права пов`язується з фактом виконання умов договору купівлі-продажу нерухомості з відстроченням (розстроченням) платежу, а саме - оплати повної ціни об`єкта нерухомості.

Верховний суд у постанові від 17.06.2021 року у справі № 761/12692/17 зазначає, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

За висновком Верховного Суду, викладеному Великою Палатою Верховного Суду щодо застосування норми статті 692 ЦК України, у постанові від 08.09.2020 у справі № 916/667/18 зазначено про те, що "… покупці отримали товар, але, як стверджує позивачка, не здійснили оплати. За таких умов підлягає застосуванню частина третьої статті 692 ЦК України, відповідно до якої у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Наведений припис не передбачає можливості продавця за своїм вибором вдатися до іншого способу захисту, зокрема не передбачає можливості розірвання договору в судовому порядку. Якщо порушення права продавця полягає в тому, що він не отримав грошових коштів від продавця, то способу захисту, який належним чином захистить саме це право, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач у строк, погоджений сторонами у пункті 2.1 договору, не сплатила грошові кошти у розмірі 1423,56 грн, що є істотним порушенням та нотаріус без підтвердження факту повної оплати та виконання істотних умов договору покупцем та без згоди продавця, тобто поза його волею провела державну реєстрацію правочину, що є підставою для визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та витребування майна з незаконного володіння.

У свою чергу, глава 54 ЦК України містить спеціальне регулювання відносин щодо купівлі-продажу, зокрема і щодо способів захисту прав продавця, порушених покупцем.

Отже, на думку суду несплата відповідачем коштів за договором купівлі продажу в даному випадку не є підставою для визнання такого договору недійсним в момент його укладення за наявності дефекту волі і відсутності волевиявлення позивача на укладення такого договору.

Крім того, встановлені в судовому засіданні обставини, свідчать про те, що позивач та відповідач уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки добровільно, як спосіб поділу спільного нажитого майна після розірвання шлюбу, позивачем не надано жодних доказів про відсутність його волевиявлення на момент укладення правочину.

Твердження позивача про не обізнаність щодо вчинення нотаріусом державної реєстрації права власності відповідача на земельну ділянку, не знайшли свого підтвердження, оскільки наявність підпису у договорі свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов та підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника правочину. Натомість відсутність тривалий період будь-яких заперечень з приводу укладення вищезазначеного договору, вказують на бездіяльність позивача.

Відповідно до ст.81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем в суді не було доведено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки 01.03.2023 року із ОСОБА_2 у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л., був укладений під впливом обману і що він є недійсним, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Право власності відподачки ОСОБА_2 на земельну ділянку , яка знаходиться в Дніпропетровській області, Дніпровського району, Елизаветівська селищна рада, кадастровий номер :03:052:0210 зареєстровано за відподачкою , а тому позовні вимоги про витребування земельної ділянки ОСОБА_2 на користь позивача задоволенню також не підлягає.

Приймаючи до уваги, що в задоволенні позовних вимог

ОСОБА_1 відмовлено, судові витрати слід залишити за позивачем відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 158, 264-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік Ірина Леонідівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та витребування майна з незаконного володіння відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І. М. Іщенко