Справа № 464/3179/24 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/3238/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом, виданим 15.09.2023 Сихівським районним судом м.Львова у справі №464/5969/23, та стягувати з нього на користь відповідачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.09.2023 Сихівським районним судом м.Львова видано судовий наказ у справі № 464/5969/23 про стягнення з нього, як батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що відповідачка, подаючи до суду заяву про видачу судового наказу, переслідувала лише корисливий мотив.

Вказував, що всі встановлені законодавством обов`язки щодо виховання доньки він, як батько, виконував, виконує та забезпечує усім необхідним. Починаючи з 2021 року він не проживав з відповідачкою однією сім`єю, проте у них була усна домовленість щодо забезпечення доньки, орієнтовна місячна сума становила 8 000,00 - 10 000,00 грн (залежно від потреб дитини). Таким чином, він в повній мірі ніс витрати та забезпечував доньку усім необхідним. Усі запити відповідачки на оплату необхідних речей, ліків, одягу, канцелярії, все для навчання, розвитку, відпочинку, додаткових занять доньки він сплачував у повному обсязі. Окрім цього, ним були оплачені поїздки відповідачки з донькою у різні країни (Єгипет, Польща, Хорватія) та відпочинок в Україні. Крім оплати путівок в повному обсязі, ним також надавались готівкові кошти на дорогу. Також ним сплачувались комунальні послуги у повному обсязі за місцем проживання доньки.

Враховуючи те, що до липня 2023 року в нього були три джерела доходів, що підтверджується довідками із Пенсійного фонду України та Державної податкової служби, а з серпня їх лише два, відтак його матеріальний стан погіршився. Його мама ОСОБА_5 є пенсіонеркою за віком, інвалідом першої групи та потребує постійного догляду і лікування, яке станом на даний час є дороговартісним, таким чином він забезпечує належний догляд матері, шляхом найму відповідних людей, які можуть надавати необхідну допомогу їй. Оскільки матір хворіє, а житла для забезпечення якісно її проживання ні у неї, ні у нього немає, він змушений орендувати житло для матері та сплачувати відповідно комунальні послуги. Його батько ОСОБА_6 є пенсіонером за віком та перебуває на повному його утриманні, оскільки його пенсії не вистачає навіть для оплати комунальних послуг. Інших дітей у них немає. Також вказує, що судом не враховано його фінансові зобов`язання перед третіми особами, які він зобов`язаний повернути відповідно до Договору позики від 22.05.2023, оскільки враховуючи підготовку та проходження служби у ЗСУ, він купував спорядження, форму, бронежилет, взуття та інші речі. Окрім цього, зазначив, що за час перебування на військовій службі суттєво погіршилось його здоров`я, на яке також необхідні кошти, оскільки лікування є дорогим. Усі зазначені вище обставини не враховувались судом при видачі судового наказу, проте кожна з них є окремою обставиною, що згідно ст.192 СК України передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів. Також зазначив, що у жовтні 2023 року він одружився вдруге, відповідно змінився його сімейний стан, що є самостійною підставою щодо зменшення розміру аліментів. На його утриманні знаходиться дружина та її дитина від першого шлюбу. Таким чином, позивач вказав, що від виконання своїх обов`язків щодо утримання дочки від першого шлюбу він не ухиляється, однак суттєве погіршення його здоров`я, зміна сімейного та матеріального стану є самостійними, незалежними одна від однієї підставами для зміни розміру аліментів.

На підставі наведеного просив задовольнити його позов.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 20.09.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що відповідачкою не було надано жодного належного та допустимого доказу щодо забезпечення дитини у своїй рівній частині. Більше того не надано жодного доказу цільового використання коштів на доньку, які стягуються з позивача. Станом на сьогодні та на момент видачі судового наказу наявні обставини, які не були враховані судом при видачі судового наказу про стягнення аліментів, та відповідно є підставами для їх перегляду у частині зменшення розміру аліментів. Позивачем зазначалось, що до липня 2023 року у нього були три джерела доходів, що підтверджувалось довідками із Пенсійного фонду України та Державної податкової служби, а з серпня їх лише два, по інформації з даних довідок видно зміну матеріального стану в сторону погіршення, оскільки обставини видаткової частини залишились такими ж або ж збільшились, що підтверджувалось долученими до позову додатками (договір оренди квартири, договір про догляду за матір`ю, договір позики, чеки та інше).За час перебування на військовій службі суттєво погіршилось здоров`я позивача, на яке також необхідні кошти, оскільки лікування є дорогим. Періодичні обстеження та лікування деяких хронічних захворювань потребує постійних витрат, з метою уникнення загрози їх загострення. До позову додавались копії лікарських висновків, які судом першої інстанції взагалі до уваги не брались.Мати позивача ОСОБА_5 є пенсіонером за віком та є інвалідом І групи.Щодо договору про надання послуг, а саме щодо догляду за ОСОБА_5 , суд звернув увагу на добровільність його укладення, фінансову можливість його оплати, однак вважав не доведеними належними доказами те, що його мати потребує послуг доглядальниці за своїм станом здоров`я. Оскільки Позивач працює, з метою забезпечення належного догляду за власноюматір`ю, він змушений наймати відповідних людей, які можуть надаватинеобхідну допомогу їй. В ці послуги не входять лікарські засоби та інші витрати длязабезпечення матері. Судом першої інстанції не бралась до уваги вищевказані факти та фінансове навантаження на позивача, оскільки саме на нього, як на сина покладено обов`язок із забезпечення матері, який передбачений СК України. Середньомісячний розмір аліментів, які стягуються на доньку близько 17000,00 грн, тобто в 11 разів перевищує мінімальний розмір аліментів.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме: зменшити розмір стягнення аліментів на утримання доньки з 1/4 на 1/8 від усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Від ОСОБА_2 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, від представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 , надійшло письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності, тому неявка учасників, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності, а фіксування судового процесу згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що не оспорюється учасниками справи.

Судовим наказом Сихівського районного суду м.Львова 15.09.2023 у справі № 464/5969/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на одну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився у сторону погіршення матеріальний стан, на його утриманні перебувають батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , які є пенсіонерами, у нього існують фінансові зобов`язання перед третіми особами відповідно до договору позики від 22.05.2023, а також у нього змінився його сімейний стан, оскільки він одружився у жовтні 2023 року.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів на дочку ОСОБА_8 , не підтвердив погіршення його майнового стану, а зміна сімейного стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Також суд першої інстанції врахував пояснення батька позивача ОСОБА_6 , допитаного в судовому засіданні в якості свідка, та те, що позивачем не доведено належними доказами те, що його мати потребує послуг доглядальниці за своїм станом здоров`я.

Посилання позивача на те, що він має на утриманні батьків, які є пенсіонерами, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу із відповідачкою ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

З такими висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків районного суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 19.03.2025

Головуючий

Судді