Справа № 523/1943/25
Провадження №2/523/2461/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"19" березня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Березніченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Департамент патрульної поліції звернувся до суду з позовними вимогами в яких просить стягнути з відповідача завдану майну юридичної особи матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 45 491,37грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.07.2024р. ОСОБА_1 керуючи мопедом марки «Honda Dio», порушивши Правила дорожнього руху України та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Peugeot 301», р/н НОМЕР_1 (на синьому фоні). Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав ушкодження, розмір яких склав 45 491,37грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Відповідач не направив до суду відзиву та/або заперечення на позовні вимоги.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді 13.02.2025р. було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

ІІІ. Позиції сторін.

Представник позивача направив до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи за їх відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи направлялось повідомлення належним чином. Згідно поштового повідомлення адресат за місцем реєстрації відсутній, що вказує на його належне сповіщення (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК).

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву відповідача на позовну заяву справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, дійшов наступного висновку.

Так, 14.07.2024 року о 06.57 годині, за адресою: вул. Комітетська, 8/10 в м. Одеса, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом мопедом марки «Honda Dio», не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем УПП марки «Peugeot 301», р/н НОМЕР_1 (на синьому фоні), під керуванням ОСОБА_2 , який рухався з боку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.09.2024р. у справі №521/12500/24 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП, що мало місце 14.07.2024р. та накладено адміністративне стягнення за скоєння правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850,00грн.

Таким чином, факт скоєння ДТП та вина ОСОБА_1 у завданні матеріальної шкоди транспортному засобу Управління патрульної поліції марки «Peugeot 301», р/н НОМЕР_1 (на синьому фоні) , встановлені та є доведеними.

З наданого позивачем висновку експерта № ЕД-19/116-24/15811-АВ від 23.09.2024р. вартість матеріального збитку, завданого службовому автомобілю марки «Peugeot 301», р/н НОМЕР_1 (на синьому фоні), внаслідок ДТП, яка сталася 14.07.2024р., склала 45 491,37грн.

З метою досудової сплати завданої шкоди, позивач письмово 06.01.2025р. звертався до ОСОБА_1 , втім таке звернення залишено без задоволення.

Підставою звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди є пошкодження майна, належного позивачу, яке відбулось внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Отже з системного аналізу статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК, п. 1 ч.2 ст.1167 ЦК).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Оцінка вказаних доказів, як кожного окремо так і в їх сукупності, вказує на те, що позивачем доведена та підтверджена належними та допустимими доказами протиправна, винна поведінка ОСОБА_1 у вигляді порушення Правил дорожнього руху, які перебувають в причино-наслідковому зв`язку із завданою службовому автомобілю шкодою.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї невинуватості у пошкодженні майна позивача, яке мало місце 14.07.2024р., не заявив та не надав доказів щодо спростування заявленого позивачем розміру спричиненої майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Відтак, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана транспортному засобу, в розмірі 45 491,37грн.

На підставі викладеного, зважаючи на фактичні обставини встановлені судом, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, які підлягають задоволенню у повному обсязі.

VІ. Судові витрати.

Згідно статей 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3028,00грн.

Керуючись ст.ст.12,81,141,263, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 45 491,37грн., судові витрати в розмірі 3028,00грн.

Відомості про учасників справи:

Позивач:

Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3.

Відповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішенням може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання рішення суду.

Повне рішення складено 19 березня 2025р.

Суддя