Суддя Черняк В. Г.
Справа № 644/9073/24
Провадження № 2/644/1093/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

17 березня 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Черняка В. Г.,

за участю:

секретаря судових засідань Юр`єва Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики № 22/05/24-1 від 22.05.2024 р. у розмірі 6 612 доларів США, пеню у розмірі 230 181,79 грн., інфляційні витрати в сумі 1 644, 40 грн, та заборгованість за договором позики №22/05/24-2 від 22.05.2024 року у розмірі 12 815 доларів США, пеню в сумі 452 575,97 грн., інфляційні витрати у розмірі 3 187,09 грн. А також просила стягнути сплачений судовий збір в сумі 14 928,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.05.2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики №22/05/24-1. Згідно з умовами договору позики позивач надав відповідачу позику в сумі 288 480 грн., що на день укладення договору становить еквівалент суми 7 212 доларів США (за курсом продажу доларів США в ПАТ КБ «Приватбанк» на день укладення договору), які позичальник зобов`язується повернути позикодавцю не пізніше 22.05.2025 року. Відповідлно до п.6 договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасного повернення грошей за цим договором позичальник сплачує позикодавцю за кожний день прострочення пеню в розмірі 1% від позиченої суми. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ліпатовою Л.А. Відповідно до п.1.1 договору застави з метою забезпечення виконання зобов`язань по договору позики заставодавець передає у заставу транспортний засіб автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2007 року випуску, колір сірий, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 10.10.2023 року у ТСЦ 6341, ща належить ОСОБА_2 на праві власності. Розмір заборгованості за договором позики №22/05/24-1 станом на 07.10.20204 року становить 6 612 доларів США грн., що за курсом ПАТ КБ «Приватбанк», що на день проведення розрахунку становить 274 067,40 грн. Заборгованість по пені складає 230 181,79 грн., інфляційне збільшення- 1644,40 грн.Крім того, 22.05.2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики №22/05/24-2. Згідно з умовами договору позики позивач надав відповідачу позику в сумі 531 696 грн., що на день укладення договору становить еквівалент суми 14 180 доларів США (за курсом продажу доларів США в ПАТ КБ «Приватбанк» на день укладення договору), які позичальник зобов`язується повернути позикодавцю не пізніше 22.05.2025 року. Відповідно до п.6 договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасного повернення грошей за цим договором позичальник сплачує позикодавцю за кожний день прострочення пеню в розмірі 1% від позиченої суми. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ліпатовою Л.А. Відповідно до п.1.1 договору застави з метою забезпечення виконання зобов`язань по договору позики заставодавець передає у заставу транспортний засіб автомобіль марки AUDI модель А7, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований 01.12.2023 року у ТСЦ 8047, ща належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. Розмір заборгованості за договором позики №22/05/24-2 станом на 07.10.20204 року становить 12 815 доларів США грн., що за курсом ПАТ КБ «Приватбанк», що на день проведення розрахунку становить 531 181,75 грн. Заборгованість по пені складає 452 575,97 грн., інфляційне збільшення - 3 187,09 грн.У зв`зку із чим, позивач вимушений звернутися до суду за захистом свої прав.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначиено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Могилян Л.В. в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, в якій позов підтримали, просили суд розглянути справу без їх участі та ухвалити заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток на зазначену в позовній заяві адресу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відомості щодо іншої адреси місця проживання, ОСОБА_2 суду не надав, відзив на позов не подавав.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

22.05.2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики №22/05/24-1.

Згідно з умовами договору позики позивач надав відповідачу позику в сумі 288 480 грн., що на день укладення договору становить еквівалент суми 7 212 доларів США (за курсом продажу доларів США в ПАТ КБ «Приватбанк» на день укладення договору), які позичальник зобов`язується повернути позикодавцю не пізніше 22.05.2025 року.

Відповідно до п.2 Договору-1 повернення позиченої суми грошей повинне проходити в готівковій формі у м. Києві за курсом продажу доларів АТ КБ «Приватбанк» на день проведення розрахунку за договором.

Відповідлно до п.6 договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасного повернення грошей за цим договором позичальник сплачує позикодавцю за кожний день прострочення пеню в розмірі 1% від позиченої суми.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ліпатовою Л.А.

За умовами договору застави, а саме п.1.1 Договір забезпечує виконання позичальником зобов`язань, які виникають з договору позики № 22/05/24-1 від 22.05.2024 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до п.1.2 договору застави з метою забезпечення виконання зобов`язань по договору позики заставодавець передає у заставу транспортний засіб автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2007 року випуску, колір сірий, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 10.10.2023 року у ТСЦ 6341, ща належить ОСОБА_2 на праві приватної власності власності.

Позивач зазначає, що розмір заборгованості за договором позики №22/05/24-1 станом на 07.10.20204 року становить 6 612 доларів США грн., що за курсом ПАТ КБ «Приватбанк», що на день проведення розрахунку становить 274 067,40 грн. Заборгованість по пені складає 230 181,79 грн.

Заборгованість по пені розрахована за 77 днів 7 212*1%=72,12 в день, 77*72,12 становить 5 553,24 (за курсом АТ КБ «Приватбанк» 1 долар США=41.45 грн.), що на день проведення розрахунку становить 230 181,79 грн.

Інфляційне збільшення, за розрахунками позивача, складає 1644,40 грн.

Загальний розмір заборгованості за договором №22/05/24-1 від 22.05.2024 з урахуванням інфляційних витрат складає 505 893,59 грн.

22.05.2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики №22/05/24-2.

Згідно з умовами договору позики позивач надав відповідачу позику в сумі 531 696 грн., що на день укладення договору становить еквівалент суми 14 180 доларів США (за курсом продажу доларів США в ПАТ КБ «Приватбанк» на день укладення договору), які позичальник зобов`язується повернути позикодавцю не пізніше 22.05.2025 року.

Відповідно до п.6 договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасного повернення грошей за цим договором позичальник сплачує позикодавцю за кожний день прострочення пеню в розмірі 1% від позиченої суми.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ліпатовою Л.А. Відповідно до п.1.1 договору застави з метою забезпечення виконання зобов`язань по договору позики заставодавець передає у заставу транспортний засіб автомобіль марки AUDI модель А7, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований 01.12.2023 року у ТСЦ 8047, ща належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Розмір заборгованості за договором позики №22/05/24-2 станом на 07.10.20204 року становить 12 815 доларів США грн., що за курсом ПАТ КБ «Приватбанк», що на день проведення розрахунку становить 531 181,75 грн.

Заборгованість по пені розрахована за 77 днів 14 180*1%=141,80 в день, 77*141,80 становить 10 918,60 (за курсом АТ КБ «Приватбанк» 1 долар США=41.45 грн.), що на день проведення розрахунку становить 452 575,97 грн.

Інфляційне збільшення, за розрахунками позивача, складає - 3 187,09 грн.

Відповідач, незважаючи на встановлений та погоджений порядок та умови повернення грошових коштів, уникає виконання зобов`язання.

12.09.2024 на адресу відповідача ОСОБА_2 було направлено досудову вимогу про погашення боргу за договором позики, яку позивач не виконав.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати боргу за договорами позики відповідач порушує покладені на себе зобов`язання.

Згідно з положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий до виконання сторонами.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказувався факт укладення договору позики і його умови. Такі правові висновки щодо застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.

Як встановлено при розгляді справи, на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором позики не погашає.

Відповідно до п.1 Договору №22/05/24-1 від 22.05.2024 року ОСОБА_1 передала відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 288 480 грн., що на день укладення договору становить еквівалент суми 7 212 доларів США.

Відповідно до п.1 Договору №22/05/24-2 від 22.05.2024 року ОСОБА_1 передала відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі в сумі 531 696 грн., що на день укладення договору становить еквівалент суми 14 180 доларів США.

Позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві позивачу суму позики в строк та на умовах, встановлених сторонами за даним договором. Тобто, сторони у Договорі визначили, що Позичальником було отримано у власність грошові кошти в національній валюті України - гривні.

Зазначені положення договору позики відповідають положенням статті 533 ЦК України.

Вказані вище обставини свідчать про існування невиконаного зобов`язання відповідачем по договору позики грошей №22/05/24-1 від 22.05.2024 року та №22/05/24-2 від 22.05.2024 року.

У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач повністю виконав свої зобов`язання за вказаним договором позики та повернув повністю кошти саме за цими договорами позики.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав зобов`язання за даним договорами, а тому зобов`язаний повернути позивачу борг.

Однак із вимоговою позивача щодо стягнення боргу в доларовому еквіваленті суд не погоджується, з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно із частинами першою, другою статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У даному випадку, із наданих договорів позики вбачається, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошову суму, що еквівалентна доларовій валюті. Тобто, із наданих договорів не вбачається, що відповідач отримав позику саме в іноземній валюті, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу, визначена у гривні, що буде еквівалентно сумі боргу визначену в іноземній валюті за курсом продажу доларів АТ КБ «Приватбанк» на день проведення розрахунку за договором, що відповідає п.2 Договору-1 та п.2 Договору -2.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача пені та індексу інфляції за весь час прострочення, суд зауважує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем у позовній заяві надані розрахунки пені та індексу інфляції за весь час прострочення, які вона бажає стягнути у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Натомість, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відповідно до Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року - вказаний вище Указ Президента України було затверджено. Указом Президента України № 58/2023 на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, та Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином на сьогоднішній день, як і на дату подання позовної заяви - Позичальник звільнений від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України починаючи з 24.02.2022 року. Як вбачається з позовної заяви - розрахунок індексу інфляції за весь час прострочення здійснювався з 2024 року, тобто виключно в межах строку звільнення від відповідальності. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання задоволенню не підлягають.

Натомість вимога позивача про стягнення пені підлягає задоволенню, оскільки у даному випадку є умовою належного виконання договору (п. 6 Договору позики №22/05/24-1 від 22.05.2024 року та №22/05/24-2 від 22.05.2024 року).

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відтак, у справі встановлено, що відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь суму неповернутих грошових коштів переданих за договорами позики, а саме: за договором позики №22/05/24-1 від 22.05.2024 року у загальному розмірі 504 249,19 грн., яка складається із заборгованості за договором позики в сумі 274 067, 40 грн., що за курсом НБУ станом на 07.10.2024 р. становить 6 612 доларів США грн., пені у розмірі 230 181,79 грн. та договором позики №22/05/24-2 від 22.05.2024 року у загальному розмірі 983 757,72 грн., яка складається із заборгованості за договором позики в сумі 531 181,75 грн, що за курсом НБУ станом на 07.10.2024 р. становить 12 815 доларів США грн., пені у розмірі 452 575,97 грн., що відповідатиме вимогам статті 1046 ЦК України і статті 533 ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частково задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 14 928,38 грн.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 545, 610, 615, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 19, 76, 81, 82, 141, 264, 265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики №22/05/24-1 від 22.05.2024 року у загальному розмірі 504 249,19 грн., яка складається із заборгованості за договором позики в сумі 274 067, 40 грн., що за курсом НБУ станом на 07.10.2024 р. становить 6 612 доларів США грн., пені у розмірі 230 181,79 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики №22/05/24-2 від 22.05.2024 року у загальному розмірі 983 757,72 грн., яка складається із заборгованості за договором позики в сумі 531 181,75 грн, що за курсом НБУ станом на 07.10.2024 р. становить 12 815 доларів США грн., пені у розмірі 452 575,97 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 14 928,38 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення до Харківського апеляційного суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення,

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 19.03.2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий - суддя: В.Г. Черняк