РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/226/25

Провадження №2/568/190/25

13 березня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судового засідання Дмитришин О.С.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі із 29 липня 2014 року. В шлюбі в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Останніми роками стосунки з відповідачем розладились, в них наявні різні погляди на життя, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, свідками яких інколи ставали діти, що також впливає на психічний та емоційний стан сім`ї. Відповідач не розуміє сутності проблем які виникають, відсутня нормальна моральна атмосфера. Кожен із них живе окремим життям та своїми інтересами.

Вважає подальше спільне життя неможливе, збереження шлюбу недоцільним. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, вона змушена повністю нести тягар щодо їх утримання. Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, фізично здоровий чоловік, інших осіб на утриманні немає. Зважаючи на наведене, позивач змушена звернутися до суду з вимогою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей: в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, вказала, що з 2014 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 . Відповідач часто вживає спиртні напої, вчиняє сімейні сварки в присутності дітей, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Просила позовні вимоги задоволити повністю, розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, вказавши, що згідний на розірвання шлюбу та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, допитавши позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який був зареєстрованим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №43. (а.с.7)

В шлюбі в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в свідоцтвах про народження яких, сторони вказані батьками. (а.с.11, 12)

Судом встановлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки та не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу.

Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Згідно з ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Щодо стягнення аліментів на утримання дітей, то суд виходить з наступного.

У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і батька дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи викладене вище, суд вбачає наявність законних підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд до досягнення дітьми повноліття.

Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

ОСОБА_1 позов про стягнення аліментів на утримання дітей поданий до суду 13.02.2025 року, то відповідно аліменти на їх утримання необхідно стягувати із вказаної дати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір понесений останнім за пред`явлення позову у розмірі 1211, 20 грн.

Оскільки, позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду про стягнення аліментів, судовий збір в розмірі 1211, 20 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст.24, 55, 56, 112, 141, 161 СК України, ст.ст.2-5, 10, 12, 13, 18, 81, 144, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), який зареєстрований 29 липня 2014 рокузареєстрованим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №43 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 13 лютого 2025 року і продовжувати до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 19.03.2025 року.

Суддя В.О. Троцюк