Справа № 282/1426/24
Провадження № 2/282/48/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року селище Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Вальчука В. В.

при секретарі судового засідання Войтович Г. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любар, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Саламаха Анатолій Віталійович до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кусто Агро Фармінг» про визнання договорів оренди землі недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, який мотивував тим, що 01.04.2011 року між ним та власником земельної ділянки ОСОБА_3 , було укладено та 22.08.2011 року в установленому законом порядку зареєстровано договір оренди земельної ділянки (паю) загальною площею 3,1371 га., який складається з двох земельних ділянок: кадастровий номер :04:001:0019 площею 1,7590 га. та кадастровий номер :01:005:0008 площею 1,3781 га., яка розташована на території Коростківської сільської ради Житомирського (раніше Любарського) району строком на 10 років.

Відповідно до діючих норм договору, строк дії вказаного вище договору мав закінчитися 22.08.2022 року.

Разом з тим, 30.10.2015 року ОСОБА_3 уклав договори оренди вищевказаних земельних ділянок із ТОВ «АГРОЛАЙН-УКРАІНА» і товариство повело їх реєстрацію.

В період дії договору оренди від 01.04.2011, орендодавець ОСОБА_3 помер і право власності на земельні ділянки, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, перейшло до ОСОБА_2 , який 05.12.2016 року уклав договори оренди вищевказаних земельних ділянок із ТОВ «АГРОЛАЙН-УКРАІНА» і товариство повело їх реєстрацію.

01.03.2022 року сторони за первісним договором оренди землі уклали Додаткову угоду №1 до договору оренди землі від 01 квітня 2012 року якою, змінили орендодавця землі з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 та продовжили дію договору на строк 20 років, однак у зв`язку з введенням військового стану на території України, зареєструвати в установленому законом порядку вказану додаткову угоду стало неможливо. Однак, відповідно до Закону №2145-ІХ, який набрав чинності 07.04.2022 року, ЗК України доповнено пунктами 27 і 28 розділ X «Перехідні положення», у яких передбачено, що під час дії воєнного стану договори оренди землі вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін договори, строк користування якими закінчився після запровадження воєнного стану. Тобто, договір оренди землі від 01.03.2012 року автоматично був продовженим на рік і кінцевою його датою є 22.08.2023 року.

В 2023 році позивач звернувся до Державного реєстратора речових прав з заявою про реєстрацію додаткової годи №1 від 01.03.2022 року до договору оренди землі від 01.04.2012 року, але отримав рішення про відмову в проведенні реєстраційної дії, з якого слідувало, що право оренди на земельні ділянки, що визначені в додатковій угоді, зареєстровано 16.01.2016 року за ТОВ «АГРОЛАЙН УКРАЇНА».

Тобто, на його думку відповідачі за даним позовом, діючи в порушення закону, уклали між собою договори оренди землі, приховавши від реєструючого органу відомості про існування первісного чинного договору оренди та укладення Додаткової угоди на ці земельні ділянки, зареєстрували вказані речові права в реєстрі речових прав.

На даний час ТОВ "АГРОЛАЙН-УКРАІНА" на підставі вказаних незаконно укладених договорів та зареєстрованих речових прав оренди землі заявляє своє право на земельні ділянки.

За таких обставин позивач просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0019, площею 1,759 га. укладений 30.10.2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «АГРОЛАЙН - УКРАЇНА» () та договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0008, площею 1,3781 га. укладений 05.12.2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «АГРОЛАЙН - УКРАЇНА» (), а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 09.10.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні.

12 листопада 2024 року на адресу суду надійшла заява представника ТОВ «Кусто Агро Фармінг» Богословського С.В. про те, що ТОВ «»Агролайн-Україна» припинило свою діяльність, а правонаступником його всіх прав та обов`язків є ТОВ «Кусто Агро Фармінг».

19 грудня 2024 року представником подано заяву про заміну відповідача по справі з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайн-Україна» його правонаступником Товариство з обмеженою відповідальністю «Кусто Агро Фармінг», яка ухвалою суду від 19.12.2024 задоволена.

14 січня 2025 року до суду надійшов відзив представника ТОВ «Кусто Агро Фармінг» на позовну заяву, у якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у ньому.

В судовому засіданні представник позивача Саламаха А.В. заявлені позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні 04.02.2025 року представник відповідача Богословський С.В., заявлені позовні вимоги не визнав з мотивів наведених у відзиві на позов, а тому просив відмовити в задоволенні позову. В судові засідання призначені на 26.02.2025 та 12.03.2025 не з`явився по невідомим суду причинам про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судові засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, з кадастровим номером :04:001:0019 площею 1,759 га. та земельної ділянки, з кадастровим номером :01:005:0008 площею 1,3781 га., що розташовані на території Коростківської сільської ради Житомирського (раніше Любарського) району, що підтверджується копіями Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №353016687 від 03.11.2023 та №358352372 від 14.12.2023. Як слідує з вказаних Інформацій, право власності на вказані земельні ділянки ОСОБА_2 набув на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 (а.с.20).

01 квітня 2012 року між попереднім власником ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,1371 га., яка складається із двох земельних ділянок з кадастровим номером :04:001:0019 площею 1,759 га. та земельної ділянки, з кадастровим номером :01:005:0008 площею 1,3781 га., що розташовані на території Коростківської сільської ради Любарського району, який було зареєстровано 22.08.2012 у відділі Держкомзему у Любарському районі Житомирської області за №011937 (а.с.16-18).

В подальшому, 01 березня 2022 року між ФОП ОСОБА_1 та теперішнім власником земельних ділянок ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 01.04.2012 року, за якою строк дії зазначеного договору продовжено до 01.04.2032 року (а.с.25-29).

Згідно ст.125 ЗК України (в редакції від 17.07.2011 року), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В чинній на час укладення оспорюваного договору оренди землі редакції вказаної статті передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст.ст.18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції що діяла до 01.01.2013 року) - договір оренди землі підлягає державній реєстрації та набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ст.202 ЗК України (в редакції що діяла до 01.01.2013 року), державна реєстрація земельних ділянок здійснювалась у складі державного реєстру земель, що складався з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Відповідно до ст.204 ЗК України (в редакції що діяла до 01.01.2013 року), порядок ведення державного земельного кадастру встановлюється законом.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1021 від 09.09.2009 року «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» (що діяла до 01.01.2013 року), книга записів відкривається та ведеться: у паперовому вигляді - територіальним органом Держземагентства.

Таким чином, в 2011 році реєстрація правовстановлюючих документів на земельні ділянки, у тому числі договорів оренди земельних ділянок, здійснювалась територіальними підрозділами Держземагенства.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

З 2013 року державну реєстрацію прав на земельні ділянки покладено на Укрдержреєстр, повноваження якого закріплено в Положенні про Державну реєстраційну службу, затвердженому Указом Президента України від 06.04.2011року № 401/2011.

Як вбачається з договору оренди землі від 05.12.2016 року орендодавець ОСОБА_2 з однієї сторони та орендар ТОВ «Агролайн Україна» в особі директора Квашука Петра Олександровича з другої, уклали договір згідно якого: орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Коростківської сільської ради Любарського району та належить орендодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №2238 від 02.12.2016 площею 1,3781 га., кадастровий номер :01:005:0008, строком на 15 років (а.с.104-106).

Даний договір було зареєстровано відділом економічного розвитку і торгівлі Любарської районної державної адміністрації Житомирської області (а.с.106, зворотній бік).

Як вбачається з договору оренди землі від 30 жовтня 2015 року ОСОБА_3 з однієї сторони та орендар ТОВ «Агролайн Україна» в особі директора Присяжнюка Ігоря Миколайовича з другої, уклали договір згідно якого: орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Коростківської сільської ради Любарського району та належить орендодавцю на підставі державного акту на земельну ділянку серія ЖТ №025534, площею 1,7590 га., кадастровий номер :04:001:0019, строком на 10 років (а.с.115-116).

В подальшому, 16.01.2016 року на підставі вищевказаного договору та договору оренди землі від 05.12.2016, укладеного між власником земельної ділянки ОСОБА_2 та ТОВ «Агролайн Україна», приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу, зареєстровано право оренди земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0019 за ТОВ «Агролайн Україна» (а.с.20, 21).

Згідно роз`яснення Державної реєстраційної служби України №2951/05-15-13 від 06 серпня 2013 року «Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами» встановлено, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку державний реєстратор повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, які здійснювали їх державну реєстрацію до 01.01.2013 року.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте відповідачі не надали суду доказів відносно того, що при реєстрації оспорюваних договорів оренди землі, державними реєстраторами було здійснено запит до відділу Держземагенства та відповідно, отримано відповідь про відсутність реєстрації договорів оренди на зазначені земельні ділянки.

Також відповідачами не надано доказів визнання недійсним, розірвання чи припинення дії договору оренди землі від 01 квітня 2012 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , на час укладення оспорюваних договорів оренди землі.

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно правової позиції, викладеної у рішенні ВСУ у справі №6-162ц13, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом із тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.203 ЦК України, визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його прав на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Таким чином, судом встановлено факт існування одночасно двох правочинів щодо однакового об`єкту договору та зобов`язань, що суперечить законодавству України та породжує наслідки зобов`язань по двом договорам одночасно.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що договори оренди земельних ділянок, що були укладені 05.12.2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агролайн-Україна», суперечать вказаним нормам матеріального права, а тому є недійсними з моменту їх вчинення, оскільки на час їх укладення та на час реєстрації за ТОВ «Агролайн-Україна» права оренди землі, був чинний договір оренди спірних земельних ділянок від 01.04.2011 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із ухваленням рішення суду про задоволення позовних вимог та проханням позивача, з відповідачів ТОВ «КУСТО АГРО ФАРМІНГ» та ОСОБА_2 солідарно на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним і документально підтверджені в розмірі 12112 грн. по сплаті судового збору.

Щодо витрат по оплаті правової допомоги слід зазначити, що по скільки представником позивача - адвокатом Саламахою А.В. ні позивачем не було надано суду відповідних підтверджуючих доказів, то і відповідно суд їх не стягує.

Керуючись ст.ст.4, 10-11, 60, 76, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 355 ЦПК України ст.ст.203, 215, 216, 792 ЦК України, ст.ст.125, 202, 204 Земельного кодексу України, ст.ст.13, 18, 20, 27 Закону України «Про оренду землі», , суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0019, площею 1,759 га. укладений 30.10.2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «АГРОЛАЙН - УКРАЇНА» () - визнати недійсним.

Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0008, площею 1,3781 га. укладений 05.12.2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «АГРОЛАЙН - УКРАЇНА» () - визнати недійсним.

Стягнути з солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «КУСТО АГРО ФАРМІНГ», , юридична адреса: м.Вінниця вул.Грушевського,28 прим.3 та ОСОБА_2 , жителя с.Коростки Житомирського району Житомирської області, РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , понесені ним судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 12112 (дванадцять тисяч сто дванадцять) гривень 00 копійок.

Повний текст судового рішення складено 19 березня 2025 року.

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. В. Вальчук