ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 березня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/2760/24

Головуючий у першій інстанції Ченцова С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/428/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

учасники справи: позивач - Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 грудня 2024 року (місце ухвалення - м. Чернігів, повне рішення складено 11.12.2024) у справі за позовом Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року представник АТ «Облтеплокомуненерго» Точона О.П. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що з 01.11.2021 АТ «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії, та споживач ОСОБА_1 є власником (користувачем) нежитлового приміщення з літ. «1-10» по літ. «1-21» площею 132,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яке знаходиться у багатоквартирному будинку. Відносини щодо надання послуг між сторонами врегульовані Типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії».

Будинок в АДРЕСА_1 обладнаний комерційними приладами обліку теплової енергії, та нежитлове приміщення відповідачки обладнано приладом обліку теплової енергії, що встановлений після приладу комерційного обліку теплової енергії в будинку і являється приладом розподільного обліку теплової енергії.

Позивач посилається, що відповідно до умов договірних відносин між сторонами та вимог ст.ст. 509, 525, 526, 714 ЦК України, АТ «Облтеплокомуненерго» виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_1 у період з листопада 2021 року по липень 2023 року щодо надання послуг з постачання теплової енергії, що підтверджується актами прийому-передачі, рахунками-фактурами, звітами про спожиту теплову енергію, розрахунком боргу.

Проте, споживач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства не виконала свої зобов`язання, не сплатила своєчасно та в повному розмірі кошти по виставленим позивачем рахункам-фактурам, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 72 821, 92 грн.

У позові АТ «Облтеплокомуненерго» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Облтеплокомуненерго» заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії в сумі 72 297, 90 грн за період з 01.11.2021 по 31.07.2023 та заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії в сумі 524, 02 грн за період з 01.11.2021 по 31.07.2023.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.12.2024 позовні вимоги АТ «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Облтеплокомуненерго» заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії у сумі 72 297, 90 грн за період з 01.11.2021 по 31.07.2023 заборгованості зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії у сумі 524, 02 грн за період з 01.11.2021 по 31.07.2023, та судовий збір у розмірі 3 028 грн.

В обґрунтування рішення суд послався на те, що відповідачка в порушення вимог чинного законодавства не виконала в установлені строки зобов`язання щодо своєчасної оплати послуги з постачання теплової енергії, відповідно до виставлених АТ «Облтеплокомуненерго» рахунків-фактур, у зв`язку з чим виникла заборгованість за спірний період яка підлягає стягненню в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 Трикашний В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.12.2024 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не враховано положень чинного законодавства та позиції Верховного Суду.

У скарзі заявниця посилається на те, що в суді першої інстанції неодноразово вказувалося, що належне відповідачці приміщення обладнане автономною системою опалення та приладом обліку теплової енергії, який було встановлено згідно із чинними на час встановлення нормативними приписами, з отриманням усіх необхідних погоджень та документів, копії яких було надано суду, а відповідно, і обрахунок спожитої теплової енергії позивач мав здійснювати згідно з показаннями такого приладу.

Зазначає, що судом не надано жодної правової оцінки самому факту підключення її нежитлового приміщення до загальнобудинкової теплової мережі під час обладнання даної теплової мережі комерційними приладами обліку теплової енергії, що підтверджується актом прийняття в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 10.11.2017 та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 12.05.2021.

У скарзі апелянта вказано, що жодних схем теплопостачання, державних будівельних норм та нормативно-правових актів на проведення будівельних робіт, які б обґрунтовували дії позивача щодо від`єднання належного приміщення відповідачці, нежитлового приміщення від розподільчої теплової мережі, та приєднання до загальнобудинкової, позивачем до суду надано не було, як не було встановлено судом, хто і на підставі чого (звернення, договору, припису) приймав таке протиправне рішення, оскільки ст. 25 ЗУ "Про теплопостачання" не передбачає для теплогенеруючої, теплотранспортної та теплопостачальної організацій такого права без волі на таке переприєднання, самого споживача, як то передбачено ст. 24 ЗУ "Про теплопостачання", перший абзац якої прямо передбачає, що споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Такий вибір було зроблено у 2005 році і заявка на приєднання нежитлового приміщення відповідачки до загальнобудинкової мережі теплопостачання нею не подавалась не у 2017 році ні в інші роки. Крім того, ще у 2014 задля уникнення можливих непорозумінь до АТ "Облтеплокомуненерго" подавалась заява від 23.10.2014 на опломбування вхідного крану подачі теплової енергії. Відповідно до даної заяви трубогін опалення в дане нежитлове приміщення був перекритий, що підтверджується актом обстеження від 22.03.2023.

Посилається, що здійснюючи підключення нежитлового приміщення відповідачки до загальнобудинкової теплової мережі під час обладнання даної теплової мережі комерційними приладами обліку теплової енергії позивачем проігноровано вимоги п. 15.5 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.05.2011 року № 45, відповідно до якого, проектна документація на об`єкти будівництва, побудовані повністю або частково відповідно до затвердженого проекту, не підлягає коригуванню у зв`язку з введенням нових нормативних актів, за винятком випадків, коли таке коригування "зумовлено підвищенням у нових нормативних актах таких вимог безпеки: забезпечення механічного опору та стійкості (міцності), електро-, вибухо-, пожежобезпечності, енергоефективності об`єкта та вимог нормативів з питань створення умов для безперешкодного доступу для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення.

За доводами апеляційної скарги зауважень щодо встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії, взяття на облік, та його технічного стану у позивача до відповідачки не було. Вимоги та рахунки або претензії про сплату за надання послуг з централізованого теплопостачання з боку АТ "Облтеплокомуненерго" їй не виставлялись, ніяких рахунків для оплати за вказаний у позові період вона не отримувала. Вперше про заборгованість дізналась з провадження №2-н/751/2150/23 по справі № 751/7918/23 про видачу судового наказу.

Суд не надав правової оцінки тій обставині, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 72 297, 90 грн поширюються не лише на відшкодування витрат за обсяг теплової енергії витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. В дану суму позовних вимог включено і плата за послуги постачання теплової енергії безпосередньо до нежитлового приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить відповідачці на праві приватної власності з 2009 року, яка до даного приміщення фактично не постачалася, що підтверджується показниками теплообчислювача Суперком №02-44-0861, яким дане приміщення обладнане з 25.10.2005.

Судом під час розгляду справи не проведено розмежування позовних вимог та конкретизації їх в частині витрат за опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку та нежитлового приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 , на що звертала увагу сторона апелянтки в суді першої інстанції, що призвело до ухвалення судом незаконного та несправедливого рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Облтеплокомуненерго» Малолєткін Р.С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на законність та обґрунтованість судового рішення та безпідставність апеляційної скарги. Заявник зазначає, що факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , в якому знаходиться нежитлове приміщення апелянтки, підтверджується рішеннями Чернігівської міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів 2021-2023 та відповідно до яких були розпочато і закінчені опалювальні сезони в м. Чернігові та складеними актами про підключення теплової енергії для опалення в 2021/2022 р. та 2022/2023 р. до будинку за адресою АДРЕСА_1 та звітами про спожиту теплову енергію по комерційному та розподільчому приладах обліку (наявні в матеріалах справи). Підтверджений факт отримання послуги будинком, в складі якого є нежитлове приміщення апелянтки є засвідченням факту приєднання споживача до умов типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, таким чином доводи апелянтки, що її приміщення відключене від постачання теплової енергії, шляхом опломбування приладу обліку, суперечить нормам чинного законодавства, оскільки належним документом, який фіксує факт відключення (від`єднання) будинку/будівлі/ окремого нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання є акт про відключення від мереж ЦО і ГВП, що складається в порядку визначеному Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України № 169 від 26.07.2019 та діє в спірному періоді), проте апелянткою таких документів не надано, встановлення автономного опалення не є тотожним поняттю відключення від мереж. Нежитлове приміщення ОСОБА_1 , що є її власністю є частиною багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 який обладнаний комерційним приладом обліку теплової енергії. Відтак, згідно з п. 11 Типового договору, Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» розподіл обсягу наданої послуги здійснюється за даними комерційного засобу обліку. За доводами відзиву апелянтка вводить суд в оману, жодним чином не ґрунтуючи свої доводи на нормах чинного законодавства і на наявних доказах у справі.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що АТ «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії для суб`єктів усіх форм власності, у тому числі й за адресою: АДРЕСА_1 , що обладнано комерційним приладом обліку Sharky VMT (а.с. 16-17 т. 1).

Згідно договору дарування нежитлового приміщення від 26.02.2009 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно нежитлове приміщення з літ. «1-10» по літ. «1-21» площею 132,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 (а.с. 26, 27 т. 1).

З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_2 07.07.2015 уклала шлюб з ОСОБА_1 та змінила прізвище на « ОСОБА_3 » (а.с. 28 т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25.12.2023 скасовано судовий наказ № 751/7918/23 виданий за заявою АТ «Облтеплокомуненерго» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення та абонентського обслуговування за послугу з постачання теплової енергії (а.с. 13-14 т. 1).

Згідно розрахунку суми боргу ОСОБА_1 за послугу з постачання теплової енергії, що надавалась за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що сума боргу з листопада 2021 по липень 2023 року складає 72 821, 92 грн, що складається із заборгованості за послугу з постачання теплової енергії - 72 297, 90 грн, та заборгованості з оплати за абонентське обслуговування 524, 02 грн (а.с. 15 т. 1).

Відповідно до розробленого проекту і монтажу системи опалення в приміщенні магазину продтоварів на замовлення № 169-03 ПКП «Сінком-Чернігів» вул. Красносільського, 73 та акту прийняття в експлуатацію за вказаною адресою встановлено прилади обліку теплової енергії, зокрема теплообчислювач Суперком №02-44-0861, з 25 жовтня 2005 року теплопостачальна організація дозволяє експлуатацію системи тепло споживання з приладами обліку теплової енергії (а.с. 226-236, 237 т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що будинок у АДРЕСА_1 , обладнаний комерційними приладами обліку теплової енергії, що підтверджується актом прийняття в експлуатацію вузла обліку теплової енергії (Ж/Б) від 10.11.2017 та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 12.05.2021 (а.с. 49, 50, 51 т. 1).

Відповідно до робочого проекту встановлення вузла обліку теплової енергії на опалення в житловому будинку по АДРЕСА_1 , теплолічильник на будинок знаходиться після вводу з тепломережі, тобто на подаючому трубопроводі, магістраль трубопроводів відповідача врізана перед вузлом комерційного обліку житлового будинку (а.с. 48-58 т. 2).

Згідно актів від 11.10.2021 та 24.10.2022 року, підписаних представником АТ «ОТКЕ» та представником ОСББ «Красносільського 73» у зв`язку з початком опалювальних періодів 2021-2022 та 2022-2023 здійснювалось підключення теплової енергії для опалення до житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 (житловий будинок), а також до нежитлового (-их) приміщення (-ь), що знаходиться (-яться) в даному житловому будинку, система опалення якого (их) є невідємною частиною системи опалення всього житлового будинку, тобто це (-і) нежитлове (-і) приміщення має (-ють) єдину з будинком систему опалення (а.с. 52, 53 т. 1).

Згідно довідки про розподіл спожитого обсягу теплової енергії житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 розподіл між споживачами будинку здійснюється пропорційно до їх опалювальних площ, з урахуванням показань розподільчих вузлів обліку (а.с. 57 т. 1).

Згідно із актом обстеження від 22.03.2023 комісією у складі представників АТ «ОТКЕ» та представника споживача ОСОБА_4 встановлено, що нежитлове приміщення знаходиться в частині житлового будинку АДРЕСА_1 . Система опалення відповідного приміщення є частиною внутрішньо будинкової системи опалення житлового будинку. У нежитловому будинку встановлений вузол обліку теплової енергії, в наявності лічильник на опалення, Суперком-01 (а.с. 10 т. 2).

З листа № 939/13 від 23.06.2023 вбачається, що АТ «Облтеплокомуненерго» у зв`язку із зміною власника нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 направило ОСОБА_5 на підпис індивідуальний договір на надання послуги з постачання теплової енергії, рахунки, повні розрахунки і акти виконаних робіт для розгляду і оплати, повідомлення про повірку приладу обліку (а.с. 14 т. 2).

Постановою КМУ від 21.08.2019 року №830 (у редакції постанови КМУ від 08.09.2021 року № 1022) затверджений Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 (а.с. 19-25 т. 1).

Рішеннями виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 648 від 01.11.2021, № 536 від 03.11.2022 встановлено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води АТ «ОБЛТЕПЛОКОМНЕНЕРГО» для потреб бюджетних установ, релігійних організацій, інших споживачів (крім населення) (а.с. 29-32, 33-40 т. 1).

Наказом АТ «ОБЛТЕПЛОКОМНЕНЕРГО» № 377 від 01.11.2022 затверджено, що плата за абонентське обслуговування сплачується споживачами послуг за постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води, які укладали з виконавцем послуг індивідуальні договори (а.с. 41 т. 1).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачка в порушення вимог чинного законодавства не виконала в установлені строки зобов`язання щодо своєчасної оплати послуги з постачання теплової енергії, відповідно до виставлених АТ «Облтеплокомуненерго» рахунків-фактур, у зв`язку з чим виникла заборгованість за спірний період яка підлягає стягненню в повному обсязі.

З висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно Закону України 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно ч. 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 12 Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Згідно ч.1 ст. 13 вказаного Закону, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг (ч.5 ст. 13 ЗУ № 2189-VIII).

З матеріалів справи вбачається, що з 01.11.2021 договірні відносини між сторонами врегульовані Типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії (далі Типовий індивідуальний договір) затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії».

Пунктом 1 Типового індивідуального договору встановлено, що він є публічним договором приєднання, укладеним з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України та в порядку ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII.

01.10.2021 на виконання вимог абз. 2 ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» АТ «Облтеплокомуненерго» було опубліковано на офіційному сайті виконавця Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії у вільному доступі.

Отже Законом визначено, що особи, котрі володіють житловими чи нежитловими приміщеннями у багатоквартирних житлових будинках, є споживачами житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.

Таким чином, оскільки нежитлове приміщення в житловому будинку, власником якого є відповідачка, є невід`ємною частиною житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно, вона є і співвласником житлового будинку, тому з 01.11.2021 між сторонами діє Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за вказаною адресою є укладеним.

Згідно умов договору, АТ «Облтеплокомуненерго» зобов`язане постачати теплову енергію до нежитлового приміщення відповідачки, а ОСОБА_1 - її отримувати і оплачувати за встановленими тарифами на умовах і в терміни, передбачені договором, своєчасно і в повному обсязі.

Крім того, обґрунтованими є доводи відзиву АТ «Облтеплокомуненерго» про те, що доводи апелянтки, що її приміщення відключене від постачання теплової енергії, шляхом опломбування приладу обліку, суперечать нормам чинного законодавства враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-ІІІ від 09.11.2017, споживач комунальної послуги має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Згідно з р. ІІІ Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26 липня 2019 року (далі - Порядок), власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Розроблений проект вузла обліку теплової енергії магазину продтоварів по АДРЕСА_1 (заказ №169-03) (далі - Проект) (а.с. 55 т. 2), в п. 2 технічних умов зазначає про передбачення автономної системи опалення з підключенням її до теплових мереж житлового будинку по АДРЕСА_1 , не порушуючи її працездатності, оскільки влаштування індивідуального опалення та відключення від системи централізованого опалення потребує виконання Порядку. Також слід зазначити, що відповідний Проект не має погодження від АТ «ОТКЕ».

Таким чином, проект вузла обліку теплової енергії нежитлового приміщення відповідачки передбачає підключення до теплових мереж житлового будинку по АДРЕСА_1 , а отже є частиною опалення житлового будинку і належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною.

Належним документом, який фіксує факт відключення (від`єднання) будинку/будівлі/ окремого нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання є акт про відключення від мереж ЦО і ГВП, що складається в порядку визначеному Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово -комунального господарства України № 169 від 26.07.2019 та діє в спірному періоді), проте матеріали справи не містять таких документів.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що спірне нежитлове приміщення, яке належить відповідачці, є частиною багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок в АДРЕСА_1 обладнаний комерційним приладом обліку теплової енергії, що підтверджується актом прийняття в експлуатацію та свідоцтвом про повірку (вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання в будівлі, обладнаний окремим інженерним вводом. Відтак, згідно з п. 11 Типового договору, Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» розподіл обсягу наданої послуги здійснюється за даними комерційного засобу обліку.

Пунктом 5 Типового індивідуального договору встановлено, що обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

У нежитловому приміщенні, що перебуває у власності ОСОБА_1 встановлено вузол розподільчого обліку спожитої теплової енергії (вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання послуги в будівлях, де налічується два та більше споживачів). Встановлення приладу обліку після приладу комерційного обліку в існуючу систему теплопостачання також підтверджується матеріалами справи, а саме технічною документацією, в якій визначені врізки в систему існуючої системи теплопостачання.

З урахуванням викладеного доводи апеляційної скарги щодо безпідставного нарахування витрат за опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Пунктом 6 розділу ІІІ Методики розподілу № 315 визначено, що в будівлі/будинку, в якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється на опалення опалювального приміщення, оснащеного вузлом розподільчого обліку, визначається на підставі показань відповідного вузла розподільчого обліку з урахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/ будинку, що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень, та враховуючи вимоги розділів VI, VIII цієї Методики розподілу № 315.

Пунктами 1 та 2 розділу VI Методики розподілу № 315 встановлено, що для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії.

Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4оС від нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії. У кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії за формулою 32 Методики розподілу № 315.

Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, здійснюється донарахування обсягу теплової енергії з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних МЗК та допоміжних приміщень. В разі відсутності змін у показах комерційного приладу обліку наявне порушення споживачем вимог щодо мінімального споживання теплової енергії в розрахунковому періоді і такому споживачу, відповідно до вимог Методики розподілу №315, здійснюється донарахування обсягу спожитої теплової енергії.

Відтак, згідно з п.11 Типового договору, Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» розподіл обсягу спожитої послуги здійснюється за даними комерційного засобу обліку. Згідно п. 11 Типового індивідуального договору обсяг спожитої послуги, визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу № 315 між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

П. 3-6 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання встановлено, що для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільчого обліку теплової енергії визначається за їхніми показниками, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії у будівлі а саме: розподільне питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії, яка визначається згідно Методики розподілу № 315 (розділ IV).

Матеріали справи містять детальні розрахунки розподілу обсягу теплової енергії житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 виконані згідно з Методикою розподілу № 315 та повні розрахунки нарахувань по кожному місяцю, які відповідачкою належними доказами не спростовано.

За приписами п.п.3 п. 41 Типового індивідуального договору Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що належне відповідачці приміщення обладнане автономною системою опалення та приладом обліку теплової енергії, і обрахунок спожитої теплової енергії позивач мав здійснювати згідно з показаннями такого приладу, що судом не надано жодної правової оцінки самому факту, підключення її нежитлового приміщення, до загальнобудинкової теплової мережі під час обладнання даної теплової мережі комерційними приладами обліку теплової енергії, що підтверджується актом прийняття в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 10.11.2017 та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 12.05.2021, а також, що позивачем не надано жодних доказів щодо від`єднання належного приміщення відповідачці нежитлового приміщення від розподільчої теплової мереж та приєднання до загально будинкової, та, що здійснюючи підключення нежитлового приміщення відповідачки до загальнобудинкової теплової мережі під час обладнання даної теплової мережі комерційними приладами обліку теплової енергії позивачем проігноровано вимоги п. 15.5 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.05.2011 року № 45 не є підставами для скасування правильного по суті рішення суду, оскільки вказані твердження апелянтки не підтверджені та не спростовують правильний висновок суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з пунктом 42 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. № 169.

Цей Порядок визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії.

Власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

В матеріалах справи відсутні докази на наявність дозволу на від`єднання від систем ЦО, що було передбачено як Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, і наразі передбачено Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 та Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. № 169.

Отже, суд дійшов правильного висновку про те, що позивач правомірно проводить нарахування відповідачці за послуги з централізованого теплопостачання.

Не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції і посилання щодо стягнутої заборгованості за послуги теплопостачання, оскільки не проведено розмежування у позовних вимогах витрати за опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення будівлі/будинку та нежитлового приміщення магазину, оскілки матеріали справи містять довідку про розподіл між споживачами будинку пропорційно до їх опалювальної площі, відповідно до розділу І п. 10 Методики, з урахуванням показань вузлів обліку, яка включає такі показники: площу, опалення місць загального користування, функціонування внутрішньо-будинкової системи, донарахування до мін частки середнього питомого споживання, крім того наданий позивачем розрахунок заборгованості, апелянтом жодними доказами не спростований.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення вказаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18.03.2025.

Головуючий Судді :