Провадження № 2/932/3371/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«03» лютого 2025 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Цитульського В.І.

за участю секретаря: Вишневецької К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

З 09.06.2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі 17.09.2019 вони купили автомобіль КІА, модель ОРТІМА 2016 року випуску, VIN5XXGT4L3XGG110999, вартістю 468 762,00 грн., який був зареєстрований на відповідача. Наразі триває процес розірвання шлюбу між сторонами, вони разом не мешкають, а автомобіль лишився у користуванні відповідача. Добровільного вирішення спору не досягнуто. Таким чином, позивач бажає отримати грошову компенсацію в розмірі 1/2 вартості автомобіля, замість своєї частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Заяви, клопотання та іншій процесуальні дій в справі.

Ухвалою судді від 07 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

06 січня 2025 року та 03 лютого 2025 року представник відповідача подавав пропозицію мирової угоди. Проте така мирова угода не відповідає вимогам встановленим законодавством, не підписана та не погоджена стороною позивача.

03 лютого 2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника та просить задовольнити позовні вимоги.

03 лютого 2025 року від представника відповідача надійшла заява про визнання явки позивача обов`язковою, судове засідання провести без участі відповідача та його представника.

Фактичні обставини встановлені судом.

09 червня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

У шлюбі 17.09.2019 подружжя придбало автомобіль КІА, модель ОРТІМА 2016 року випуску, VIN НОМЕР_2 , загальний легковий седан, сірого кольору, зареєстрований за ОСОБА_2 .

За висновком експерта №24-4975 транспортно-товарознавчого дослідження середня ринкова вартість в Україні автомобіля КІА, модель ОРТІМА з бензиновим двигуном об`ємом 2400 см3 2016 року випуску, станом на момент складання висновку експертом, становить 468 762 грн. 00 коп.

Відповідно до ухвали суду від 17.10.2024 у справі 233/5595/24 відкрито провадження щодо розірвання шлюбу між сторонами.

Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть.

Норми права застосовані судом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. (ч. ч. 1, 3 ст. 61 СК України).

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і це є її процесуальним обов`язком.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61-15462св18), а також у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2022 року у справі № 676/4308/21 (провадження № 61-7301св22).

У разі, якщо спірне майно учасниками справи набуто в період перебування в шлюбі, той факт, що воно зареєстровано на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку в такому майні.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 330/1569/19.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За загальним правилом поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18 (провадження № 61-19084св20) сформульовано правовий висновок про те, що у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації.

Висновки суду.

Таким чином, зважаючи, що автомобіль є неподільною річчю, суд приходить до висновку, що він має бути залишений у користуванні відповідача ОСОБА_2 та на користь позивача слід стягнути компенсацію у вигляді 1/2 частини вартості автомобіля в розмірі 234 381 грн. 00 коп.

Крім того, суд зазначає, що внаслідок виділення автомобіля у власність відповідачеві і стягнення з нього на користь позивача грошової компенсації, право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. Тому окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту.

Слід зазначити, що відповідач не заперечує, щодо обраного позивачем способу захисту, оскільки подав пропозицію мирової угоди саме з таким варіантом поділу майна, проте з меншою сумою компенсації.

Мирова угода подана представником відповідача не приймається судом до розгляду, оскільки не узгоджена зі стороною позивача, яка в свою чергу наполягає на задоволенні позовних вимог, що свідчить про не прийняття положень мирової угоди.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати позивача на проведення експертизи покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 57, 60 Сімейного кодексу України, ст.ст. 16, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіль КІА, модель ОРТІМА 2016 року випуску, VIN НОМЕР_2 , загальний легковий седан, сірого кольору, в розмірі 234 381(двісті тридцять чотири тисячі триста вісімдесят одна) грн. 00 коп. в порядку поділу спільного майна подружжя.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 2343,81 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 7269,89 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 03 лютого 2025 року.

Суддя: В.І.Цитульський