Справа № 442/2066/25
Провадження № 6/442/36/2025
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Крамара О.В.,

з участю секретаря судового засідання Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі подання головного державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ільницької О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

встановив :

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області О.І. Ільницька звернулася в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 до повного виконання ним зобов`язань, покладених згідно виконавчого листа №442/6780/21, виданого 17.06.2022 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.

В обґрунтування подання покликається на те, що згідно виконавчого листа №442/6780/21, виданого 17.06.2022 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КНП «Центр легеневого здоров`я» 25563,90 грн. за лікування потерпілого ОСОБА_2 - 15.02.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71049134.

Станом на 12.03.2025 боржник ОСОБА_1 рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області не виконує.

В межах виконавчого провадження №71049134 державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, проте арештовані кошти на рахунках боржника відсутні.

В ході примусового виконання вищевказаного виконавчого документа державним виконавцем неодноразово,, а саме 15.02.2023, 13.06.2023, 12.07.2023, 20.09.2024, 22.11.2024, 23.12.2024, 23.01.2025 скеровувались виклики боржнику у Дрогобицький відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУМЮ за адресою місця реєстрації проживання боржника, а саме АДРЕСА_1 , для оплати заборгованості перед стягувачем, однак боржником ОСОБА_1 виклики ігнорує, хоча боржнику відомо про необхідність виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі №442/6780/21.

З моменту відкриття виконавчого провадження боржником не здійснювалось жодних виплат.

05.12.2023 державним виконавцем скеровано повідомлення про вчинення виконавчого правопорушення боржником ОСОБА_1 за ч.1 ст. 382 КК України до Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області.

Згідно відповіді на запит до ДПС України та ПФУ, боржник ОСОБА_1 не отримує дохід у вигляді пенсії, заробітної плати.

Згідно інформації органів МВС за боржником транспортних засобів не зареєстровано.

Інформація щодо перетину боржником державного кордону відсутня.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктивів нерухомого майна, за боржником на праві власності зареєстровано квартиру, загальна площа 29.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до положень ч.7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо сума , що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. 23.09.2022 винесено постанову про арешт майна боржника, записи про обтяження у реєстри внесено.

Таким чином, боржник ОСОБА_1 не виконує рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі №442/6780/21 та станом на 12.03.2025 не вживає жодних заходів, спрямованих на погашення заборгованості перед стягувачем, неодноразові виклики та попередження державного виконавця про кримінальну відповідальність за умисне невиконання судового рішення боржником ігноруються.

Оскільки на день подачі подання, державним виконавцем вжито всіх, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішення, боржник ОСОБА_1 у добровільному порядку вимоги не виконав та у разі його виїзду за кордон буде неможливим або ускладненим виконати ці вимоги. Тому, у своєму поданні просить постановити рішення про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України

Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця ( ч.4 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що у поданні слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у Цивільному кодексі України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Встановлено, що на виконанні Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), перебуває виконавче провадження згідно виконавчого листа №442/6780/21, виданого 17.06.2022 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КНП «Центр легеневого здоров`я» 25563,90 грн. за лікування потерпілого ОСОБА_2 .

Згідно п. 5 ч.1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язання.

Відповідно до Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного суду України від 01.02.2013 року ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Державним виконавцем не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язання, а також доказів чи даних, які б свідчили, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та те, що маючи можливість добровільно виконати рішення суду, умисно ухиляється від виконання такого, а також того, що виконавцем вжито всіх необхідних заходів для примусового виконання.

Інших правових підстав для обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 суду не представлено.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, суд

постановив :

У задоволенні подання головного державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) О.Ільницької про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя О.В. Крамар