Провадження № 2/947/907/25
13.03.2025 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Огренич І.В.
за участю секретаря Коростій М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про скасування арешту, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить Усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_3 , шляхом скасування арешту, реєстраційний номер обтяження: 8175585 від 11.11.2008, реєстратор обтяження Перша одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала, б/н, 15.05.2002, Суд Київського району м.Одеси, архівний номер 2996850ODESSA1, архівна дата 16.05.2002. При цьому позивач посилається на те,що він є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 05.05.2001 за р.№3879. На даний час позивачу стало відомо, що в провадженні Київського районного суду м.Одеси перебувала справа №2-213 від 2002 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (брата позивача) про стягнення шкоди і в рамках цієї справи 15.05.2002 був накладений арешт на спірну квартиру. Оскільки, на момент винесення ухвали про накладення арешту, ОСОБА_1 не був учасником справи за позовом ОСОБА_2 , він вимушений звернутись до суду з даним позовом, так як вказаний арешт обмежує його право власності.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.274-279 ЦПК України, з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Завальнюк Д.Ю. надав до суду заяву в якій просив суд розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачка до судового засідання не з`явилась, повідомлялась, про причини не явки до судового засідання не сповістила, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалась, будь-яких письмових заяв та клопотань до суду з приводу розгляду справи не надала.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 17.05.2002 було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (справа №2-213) та стягнуто з останнього 9027 гривень. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.01.2003 рішення Київського районного суду м.Одеси від 17.05.2002 змінено, зменшено розмір шкоди до 5027 гривень. Постановою Київського ВДВС у м.Одесі від 29.10.2024 виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-213 виданого Київським районним судом м.Одеси 21.03.2003 закінчено, чинність арешту накладеного в рамках виконавчого провадження припинено.
В рамках розгляду вказаної вище справи ухвалою Київського районного суду від 15.02.2002 був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_3 .
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується договором дарування від 05.05.2001 за р.№3879, зареєстрованим 11.05.2001 в КП «ОМБТІ та РОН» за №3218 стор.61-кн.115 доп.
З інформаційної довідки 414994366 вбачається, що на квартиру АДРЕСА_3 накладений арешт - реєстраційний номер обтяження: 8175585 від 11.11.2008, реєстратор обтяження Перша одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала, б/н, 15.05.2002, суд Київського району м.Одеси, архівний номер 2996850ODESSA1, архівна дата 16.05.2002 року.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Згідно ч.1. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку статей 387, 388 ЦК України (віндикаційний позов) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі статтею 391 ЦК України (негаторний позов).
Позовом про витребування майна (віндикаційним позовом) є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності індивідуально визначеного майна, до особи, яка ним заволоділа, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння.
Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Схожі висновки викладені, зокрема, у пункті 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). За змістом цієї статті негаторний позов застосовується для захисту від порушень, які не пов`язані із позбавленням володіння (див. пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).
За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними, зокрема, у пункті 72 постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц та пункті 100 постанови від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17, визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.
Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При таких обставинах та з огляду на те, що оскаржуваний арешт накладений у справі, в якій позивач не був стороною, а відповідно і не є боржником за рішенням суду, позовні вимогиОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 18, 19, 81, 141, 178, 187, 211, 247, 258, 259, 273, 274-279, 280-289 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_3 , шляхом скасування арешту, реєстраційний номер обтяження: 8175585 від 11.11.2008, реєстратор обтяження Перша одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала, б/н, 15.05.2002, Суд Київського району м.Одеси, архівний номер 2996850ODESSA1, архівна дата 16.05.2002.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено та підписано 17.03.2024.

Суддя: І. В. Огренич