Справа № 188/606/13-ц
Провадження № 2/188/1/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Лисяк А.Є.

за участю представників сторін:

від позивача: Хрипко В.А.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-ще Петропавлівка цивільну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (с. Миколаївка Синельниківського району Дніпропетровської області)

до ОСОБА_2 (с. Васильківське Синельниківського району Дніпропетровської області)

третя особа: Петропавлівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області (смт. Петропавлівка Дніпропетровської області)

про визнання права власності на врожай та стягнення збитків в розмірі 981 132, 50 грн. за безпідставно набуте майно,

та за зустрічною позовною заявою

ОСОБА_2 (с. Васильківське Синельниківського району Дніпропетровської області)

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (с. Миколаївка Синельниківського району Дніпропетровської області)

третя особа: Петропавлівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області (смт. Петропавлівка Дніпропетровської області)

про визнання права власності на зібраний врожай, встановлення факту самовільного зайняття земельної ділянки та стягнення шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 1 172 030, 03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, та, відповідно до уточненої позовної заяви, що надійшла до суду 15.03.2017 року, просить визнати за ним право власності на вирощену у 2013 році на земельній ділянці площею 77,9259 кадастровий номер :01:003:0002 на території Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області пшеницю озиму в кількості 148 630,0 кг, та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму збитків в розмірі 981 132, 50 грн. за безпідставно набуте майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.04.2003 р. він на підставі розпорядження від 09.04.2003 р. № 165-р-03 «Про надання земельної ділянки площею 959,5 га в оренду ОСОБА_1 з земель запасу Васильківської сільської ради уклав з Петропавлівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області договір оренди землі, відповідно до умов якого для ведення товарного сільськогосподарського виробництва отримав в користування строком на 9 років 7 місяців земельну ділянку загальною площею 959,5 га ріллі, тобто до 12.11.2012р. Договір був зареєстрований у Васильківській сільській раді, про що 12.04.2003р. у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено відповідний запис № 6.

Вказана ділянка площею 959,5 га ріллі передана йому за актом прийому-передачі від 11.04.2003 р. та складалася з семи земельних масивів, в тому числі до її складу увійшла земельна ділянка площею 140,9 га з кадастровим номером :01:003:0002.

13.04.2012 року, не передбачаючи протиправних дій відносно себе з боку відповідача, ОСОБА_1 видав ОСОБА_2 нотаріально посвідчену довіреність бути його представником з питань укладання договорів оренди, суборенди землі та розірвання вищевказаних договорів, тобто уповноважив відповідача розривати лише ті договори оренди (суборенди) землі, які той в наступному укладе в інтересах позивача, що прямо випливає з довіреності, при буквальному тлумаченні її змісту, для чого подавати від його імені заяви будь-якого змісту, підписувати необхідні документи.

31.07.2012 р. позивач, як орендар, що належно виконував обов`язки за умовами договору, звернувся до Петропавлівської РДА з листом-повідомленням про намір скористатися своїм переважним правом на подальшу оренду спірної земельної ділянки, додавши до нього проект додаткової угоди (вх. № 15/20-2906 від 31.07.2012р.).

На початку вересня 2012 року ОСОБА_1 зібрав вирощений на орендованій земельній ділянці площею 77,9306 га (кадастровий номер - :01:003:0002) врожай соняшника, після чого, здійснивши необхідні осінньо-польові роботи, засіяв зазначену земельну ділянку озимою пшеницею.

Засіявши у вказаний час спірну ділянку озимою пшеницею на площі 77,9259 га, позивач виходив з того, що на свій лист-повідомлення від 31.07.2012 року не отримав від орендодавця лист-повідомлення про відсутність намірів продовжувати йому дію договору оренди землі, а тому в подальшому, з урахуванням часу бюрократичної тяганини з цих питань, підпише додаткову угоду до договору оренди, поновивши його на наступний погоджений сторонами строк.

17.09.2012 року, виконавши необхідні геодезичні обміри орендованої земельної ділянки, позивач в черговий раз звернувся до Петропавлівської РДА з заявою від 10.09.2012 року поновити дію договору оренди строком на 49 років 11 місяців, відповіді на яку у встановленому порядку та строки також не отримав.

В наступному ФОП ОСОБА_1 дізнався, що 12.09.2012р. ОСОБА_2 , як довірена особа, надав до Петропавлівської РДА згоду на вилучення з його користування земельної ділянки площею 959,5 га ріллі та клопотав передати її в оренду особисто йому ( ОСОБА_2 ) для ведення фермерського господарства, умисно приховавши цей факт від позивача.

ОСОБА_1 вважає, що питання про правомірність та дійсність, а також правові наслідки відмови представника від права особи, яку він представляє, користуватися земельною ділянкою, скоєні всупереч мети, задачам та його інтересам як підприємця.

17.10.2012 року з метою запобігти відносно себе наступних протиправних дій з боку відповідача, позивач скасував дію виданої ОСОБА_2 довіреності від 13.04.2012 року, про що в Єдиний реєстр довіреностей внесено запис за № 37591886.

08.11.2012 року відповідач уклав з Петропавлівською РДА та зареєстрував у відділі Держземагенства в Петропавлівському районі договір оренди землі б/н на 77,9259 га, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 16.11.2012 року за № 02217.

В акті приймання-передачі цієї ділянки від 08.11.2012 року не зазначено, що на час приймання-передачі спірної ділянки існують спірні питання, тобто ніяких зауважень до стану прийнятої земельної ділянки ОСОБА_2 не мав.

Таким чином, ОСОБА_2 використавши у власних інтересах довіреність позивача, незаконно отримав в оренду вже засіяну озимою пшеницею земельну ділянку площею 77,9259 га ріллі, яка фактично перебувала в користуванні ФОП ОСОБА_1 на підставі не розірваного та не визнаного в судовому порядку недійсним договору оренди землі від 11.04.2003 року, врожай з якої мав намір в наступному привласнити.

Таким чином, позивач вважає, що виконавши у вересні 2012 р. осінньо-польові роботи на орендованій земельній ділянці площею 77,9306 га (кадастровий номер : 01:003:0002) та засіявши їх, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни, озимою пшеницею, він діяв в межах наданих йому чинним законодавством прав, а тому в нього, як у власника, виникло законне право в наступному зібрати з неї врожай.

Однак, незважаючи на викладене відповідач заперечує його законне право на майбутній врожай озимої пшениці, наполягає, що він є єдиним користувачем земельної ділянки, а тому всі права на неї належать тільки йому, як орендарю.

Між тим, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області по цивільній справі № 175/2717/14-ц встановлено той факт, що ані ФГ «Агрорух», ні ОСОБА_2 не є користувачами вищевказаних земельних ділянок, а отже і не можуть бути власниками майна.

Таким чином, у відповідача не виникло права користування земельною ділянкою площею 77,9259 га, а тому позивач вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за останнім права власності на зібраний врожай озимої пшениці в кількості 148 630, 0 кг, не підлягають задоволенню.

В свою чергу, позивач вважає, що виконавши у вересні 2012 року осінньо-польові роботи на орендованій земельній ділянці площею 77,9259 га та засіявши її озимою пшеницею, він діяв в межах наданих йому чинним законодавством прав, а тому в нього, як у власника майна, виникло законне право в наступному зібрати з неї врожай, що і зумовило його звернутися до суду з відповідним позовом.

В подальшому, із зустрічною позовною заявою звернувся ОСОБА_2 , який, відповідно до заяви про збільшення зустрічних позовних вимог, яка надійшла до суду 11.05.2017 року, просив визнати за ним право власності на зібраний врожай 2013 року озимої пшениці з земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0002, загальною площею 77,9259 га, яка розташована на території Васильківської сільської ради, встановити факт самовільного зайняття ФОП ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0002, загальною площею 77,9259 га, яка розташована на території Васильківської сільської ради, та стягнути з ФОП ОСОБА_1 вартість заподіяної ОСОБА_2 шкоди, внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 77,9259 га сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Васильківської сільської ради у розмірі 1 172 030, 03 грн.

Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою мотивовані тим, що він, ОСОБА_2 , є орендарем земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0002 загальною площею 77,9259 га, у тому числі ріллі 77,9259 га, яка знаходиться на території Васильківської сільської ради на підставі договору оренди укладеного між ним та Петропавлівською райдержадміністрацією 08.11.2012р. Дану земельну ділянку с/г призначення йому було надано в оренду для ведення фермерського господарства.

Зазначений договір було укладено відповідно до розпорядження голови Петропавлівської РДА від 07.11.2012 р. № Р-621-12.

16.11.2012р. даний договір оренди землі був зареєстрований у відділі Держкомзему в Петропавлівському районі, про що у Державному реєстрі земель були вчинено відповідний запис.

Після отримання ним - ОСОБА_2 землі в оренду він з`ясував, що вся площа, а саме - 77.92259 га цієї землі було засіяно озимою пшеницею іншою особою, а саме - ПП ОСОБА_1 .

Зазначені дії ОСОБА_1 порушують його права як користувача землі, наносять йому значну шкоду, оскільки він не може вільно користуватися наданою йому землею. При цьому, відповідно до договору оренди землі, він сплачує орендну плату за користування цією землею, яка фактично була самовільно зайнята іншою особою, тобто ОСОБА_1 .

Раніше ці землі були у користуванні у ПП ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі від 11.04.2003р., укладеному між позивачем та Петропавлівською районною державною адміністрацією. Строк дії цього договору сплив 12.11.2012р.

Однак, 10.08.2012р. Петропавлівська РДА повідомила ПП ОСОБА_1 листом № 15/7 -1486 про те, що адміністрація не має наміру продовжувати термін дії вищезазначеного договору у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 розпоряджень та вимог адміністрації.

Також, листом-повідомленням Петропавлівської РДА № 15/7-1615 від 31.08.2012р. ПП ОСОБА_1 знову було повідомлено про відмову продовжувати договір оренди.

05.10.2012р. розпорядженням голови РДА № Р-550-12 було припинено дію договору оренди від 11.04.2003р.

Таким чином, ОСОБА_1 , незважаючи на попередження орендодавця про не продовження договору оренди землі обробив та засіяв земельну ділянку озимою пшеницею.

Тобто, ПП ОСОБА_1 фактично самовільно користується даною земельною ділянкою, оскільки будь-яких документів, що підтверджують його право користування ділянкою у нього немає. Єдиним орендарем та користувачем земельної ділянки відповідно до укладеного 08.11.2012р. договору оренди землі повинен бути ОСОБА_2 .

Отже, враховуючи вищезазначене, фізичною особо - підприємцем ОСОБА_1 порушені права ОСОБА_2 на користування орендованою ним земельною ділянкою, в зв`язку з чим ОСОБА_2 звернувся із зустрічною позовною заявою з метою захисту своїх порушених прав.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Крім того, позивач категорично заперечував проти задоволення зустрічної позовної заяви, вважаючи її надуманою та необґрунтованою.

Відповідач та представник відповідача в судових засіданнях, в яких були присутні, категорично заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вважають їх необґрунтованими, безпідставними, не доведеними та такими, що ґрунтуються на власній думці та припущеннях позивача, між тим, просили задовольнити зустрічну позовну заяву, вважаючи її такою, що ґрунтується на законі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу в їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні сторони, судом встановлені наступні обставини.

Так, 11.04.2003 року Петропавлівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області уклала договір оренди землі з позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 , як фізичною особою - підприємцем. Було передано в оренду земельну ділянку площею 959,5 га , у тому числі - ріллі 959,5 га. Строк дії договору на 9 років та 7 місяців, починаючи з дня його реєстрації. Крім того, укладаючи даний договір сторони узгодили усі його істотні умови.

Договір належним чином посвідчено приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу 11.04.2003 року.

Актом прийому - передачі земельної ділянки від 11.04.2003 року зазначена земельна ділянка передана орендарю - ОСОБА_1 .

Вищезазначена земельна ділянка була передана у оренду ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови Петропавлівської РДА Дніпропетровської області від 05.04.2003 року за № 165-р-03.

Відповідно до п. 2 чинного на той час Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою КМУ від 25.12.1998 року № 2073 - 12.04.2003 року було вчинено запис за № 6 у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Васильківської сільської ради.

Таким чином, з 12.04.2003 року ОСОБА_1 офіційно набув статусу орендаря та землекористувача спірної земельної ділянки.

Отже, строк дії договору закінчувався 12.11.2012 року.

В подальшому ОСОБА_1 мав намір продовжити договірні взаємовідносини з Петропавлівською РДА щодо договору оренди землі. У зв`язку з чим, звернувся до Петропавлівської РДА з листом -повідомленням про поновлення договору оренди землі. З тексу даного листа вбачається, що він має намір продовжити термін дії договору та має переважне право на укладення даного договору перед іншими особами. Даний лист зареєстровано 31.07.2012р. за вх. № 15/20-2906. До вищевказаного листа була надана додаткова угода про поновлення оренди землі від 11.04.2003 року. Предметом угоди є земельні ділянки загальною площею 959.5 га.

Крім того, з аналогічною заявою позивач ОСОБА_1 звернувся до Петропавлівської РДА у вересні 2012 року (вх. № 15/20- 3610 від 17.09.2012 р.).

У подальшому, 05.11.2012 року позивач ОСОБА_1 (вих. № 05/ 11/12 - 3-ас) звернувся з листом-запитом про отримання інформації від Петропавлівської РДА про надання інформації про наслідки розгляду його звернення до голови РДА з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі від 31.07.2012 року.

Відповіддю за вих. № 15/7-2146 від 12.11.2012 року Петропавлівська РДА зазначила, що за результатами звернення позивачу був надісланий лист-повідомлення від 31.08.2012 №15/7-1615, копію якого було надано.

Петропавлівською РДА було зазначено, що 10.08.2012 року за вих. № 15/7-1486 на адресу ОСОБА_1 було направлено лист-повідомлення, відповідно до якого останнього було сповіщено про закінчення терміну дії оренди землі і те що РДА не має наміру продовжувати термін дії вищезазначеного договору оренди. В обгрунтування повідомлення було зазначено, що орендарем ОСОБА_1 орендна плата проводиться без індексації грошової оцінки землі, порушено правила сівозміни, також зазначено на не реагування орендаря на вимоги адміністрації про необхідність збільшення орендної плати. Факт направлення листа та його отримання підтверджено реєстраційною карткою 1486/12 від 10.08.2012 року.

Листом-повідомленням від 31.08.2012 року (вих. № 15/7-1615 від 31.08.2012р.) Петропавлівська РДА звертаючись до ПП ОСОБА_1 , зазначала, що РДА не має наміру продовжувати термін дії договору оренди землі. Підставою до прийняття такого рішення є те, що орендар не належно виконує умови договору (сплачує орендну плату в меншому розмірі та порушує сівозміни, а саме: постійно вирощує соняшник, що негативно впливає на родючість грунту). Також пропонувалось повернути орендовані землі у належному стані після закінчення строку оренди, тобто після 12.11.2012 року.

Крім того, аналогічний лист-повідомлення Петропавлівською РДА (вих. № 15/7- 1901) було направлено на адресу ОСОБА_1 , на його повторне звернення від 17.09.2012 р. (вх. № 15/20-3610). Крім того, в даному листі окрім викладених аналогічних підстав для відмови у продовження договору оренди додатково було повідомлено, що 12.09.2012 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності від 13.04.2012 року була надана згода про вилучення з користування ОСОБА_1 земельної ділянки площею 877.85 га ріллі земель запасу Васильківської сільської ради. У зв`язку з чим, 05.10.2012 року голова Петропавлівської РДА прийняв розпорядження про втрату чинності розпорядження голови РДА від 09.04.2003 року.

Крім того, Петропавлівською РДА 27.11.2012 року (вих. № 15/7-2247) повторно було направлено ОСОБА_1 копії листів-повідомлення від 10.08.2012 р. № 5/7-1486, від 31.08.2012 р. № 15/7-1615 та від 08.10.2012 р. № 15/7-1901, про відсутність у Петропавлівської РДА наміру продовжувати термін дії договору оренди земельної ділянки площею 877.85 га ріллі земель запасу Васильківської сільської ради, укладеного 11.04.2003 року.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на майно, у даному випадку на врожай озимої пшениці, позивач вважав, що виконував належним чином умови договору оренди землі від 11.04.2003 року і перед закінченням терміну його дії виконав усі дії, що вимагає чинне законодавство.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно розділу 4 Договору оренди землі, сторони домовились, щодо змін умов договору, яка можлива лише за взаємною згодою сторін, а також підстав припинення договору та його розірвання.

Підставами припинення договору сторони визначили, у тому числі - закінчення терміну, на який було укладено договір.

Підставами розірвання договору сторони погодили: взаємну згоду сторін; випадкове знищення чи пошкодження орендованої земельної ділянки, яке суттєво перешкоджає передбаченому у п. 2.1. цього договору її використання; укладення договору оренди землі з порушенням порядку, встановленого у законодавстві України.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Так, в ході дослідження судом наданих сторонами доказів встановлено, що позивач не набув права на поновлення договору оренди землі та не мав правових підстав приступати до посіву озимої пшениці на земельній ділянці площею 77 га, про що йому було достеменно відомо.

Між тим, ОСОБА_1 свідомо пішов на ризик та самовільно, без будь-яких правових підстав засіяв спірну земельну ділянку озимою пшеницею, проігнорувавши правило ч. 1 ст. 777 ЦК України та ч. 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких у випадку недосягнення домовленості щодо оплати та інших умов договору, переважне право орендаря на укладання договору припиняється.

Отже, судом достеменно встановлено, що ОСОБА_1 , не маючи права на використання спірної земельної ділянки, самовільно та без будь-яких правових підстав засіяв спірну земельну ділянку озимою пшеницею, оскільки укладений 11.04.2003 року між ним та Петропавлівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області договір оренди припинився та іншого договору переукладено не було і він не набув права на поновлення договору оренди землі, тоді як згідно зі ст. 95 Земельного Кодексу України саме землекористувачі мають право власності на посіви та насадження сільськогосподарських і інших культур, на вироблену продукцію.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 , судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Так, в матеріалах справи наявна ухвала Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, якою було залишено без змін ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.06.2014 року та рішення Петропавлівського районного суду від 27.12.2013 року по цивільній справі за позовом заступника прокурора Дніпропетровської області про скасування розпоряджень Петропавлівської РДА, про визнання недійсними договорів оренди землі наданої ОСОБА_2 по справі №188/1470/13-ц. Зазначеними рішеннями судів було визнано недійсними договори оренди земельних ділянок, що укладені між ОСОБА_2 та Петропавлівською РДА серед, яких і договір щодо спірної земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0002).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, вищевказаними рішеннями встановлено, що ОСОБА_2 не має статусу користувача земельної ділянки з кадастровим номером 0:01:003:0002, а отже і жодних прав на посіви та готову продукцію теж не має.

Крім того, засівання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0002) озимою пшеницею жодним чином не порушувало прав, свобод і інтересів ОСОБА_2 .

Тобто, з урахуванням викладеного, судом встановлено, що жодних правових підстав для відшкодування шкоди за рахунок ОСОБА_1 у ОСОБА_2 немає, враховуючи обставини того, що договори, за якими ОСОБА_2 набув прав орендаря спірної земельної ділянки, визнано недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявність порушеного права ОСОБА_2 діями ОСОБА_1 спростовуються наступним доказами.

Так, згідно до Протоколу комісії Петропавлівської РДА від 28.03.2013р. за № 1 було відмовлено ОСОБА_2 у складанні акту визначення розміру збитків, оскільки, перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1 збитків не завдав.

Крім того, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства Держсільгоспінспекції України в Дніпропетровській області від 02.08.2013 року № 355/22 встановлено відсутність дій ОСОБА_1 , що свідчили б про самовільне захоплення земельної ділянки, та підтверджено правомірність засівання земельної ділянки саме під час дії договору оренди. Даний акт не було оскаржено.

Крім того, наданою Постановою про закриття кримінального провадження від 16 липня 2015 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000383 від 03 квітня 2013 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 185,197-1 КК України, на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Зазначеною постановою було встановлено, що ОСОБА_2 у зв`язку з визнанням договору оренди земельної ділянки від 08.11.2012 року недійсним, не був законним користувачем вищевказаної земельної ділянки, тому значної шкоди, яка є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 197-1 КК України, йому не може бути завдано. Законним володільцем земельної ділянки, яким на той час була Петропавлівська РДА, заяв та повідомлень щодо самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_1 до правоохоронних органів не подавала.

Крім того, актом приймання-передачі земельної ділянки по припиненому договору оренди від 05.10.2012 року, на підставі розпорядження голови Петропавлівської РДА №Р- 550-12 від 05.10.2012 року та договору оренди земельної ділянки від 11.04.2003 року, укладеного між Орендарем ПП ОСОБА_1 та Петропавлівською РДА, зареєстрованого 12.04.2003 року №6 у Василівській сільській раді підтверджено, що 05 жовтня 2012 року орендар ПП ОСОБА_1 , в особі його представника ОСОБА_2 що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 13.04.2012 року передав, а Орендодавець - Петропавлівська РДА прийняв земельну ділянку площею 959,5 га земель, які знаходились в оренді ПП ОСОБА_1 на території Дніпропетровської області Петропавлівського району Василівської сільської ради. Земельна ділянка передана у задовільному стані. Після збору урожаю 2012 року. На земельній ділянці відсутні насадження.

Відповідно до п. 18 Договору оренди землі, передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі, а акт про передачу та прийом земельної ділянки складено та погоджено 08.11.2012 року. Тобто до проведення державної реєстрації договору, що не відповідає вимогам ст. 17 ЗУ «Про оренду землі».

У акті приймання-передачі земельної ділянки від Петропавлівської РДА до ОСОБА_2 від 08 листопада 2012 року відсутня інформація про наявність посівів озимої пшениці. Тобто, відповідач ОСОБА_2 мав бачити, що земельні ділянки засіяні та оброблені іншими особами, а тому відповідно до статей 765,766 Цивільного кодексу України повинен був вимагати від орендодавців передачі земельних ділянок, вільних для використання, що ним зроблено не було, акти приймання-передачі землі за договорами оренди підписані ОСОБА_2 , що підтверджує відсутність претензій щодо об`єкту оренди, а тому, оскільки ОСОБА_1 не є орендодавцем спірних земельних ділянок до нього не може бути пред`явлено вимоги про відшкодування збитків, завданих невиконанням договорів оренди.

Згідно до приписів статті 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію.

Землекористувачі мають право володіти, користуватися та самостійно розпоряджатися посівами і насадженнями сільськогосподарських та інших культур на земельній ділянці, що належить їм на праві користування, а також виробленою на ній сільськогосподарською продукцією рослинного та тваринного походження, але за умови, що ці посіви, насадження були здійснені за рахунок коштів саме цього землекористувача.

Відповідно до ч. 3 ст. 216 ЦК України, якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину і другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Між тим, на підставі дослідження всіх наданих доказів, судом встановлено, що жодних правових підстав для відшкодування шкоди за рахунок ОСОБА_1 у ОСОБА_2 немає, враховуючи обставини того, що договори, за якими ОСОБА_2 набув прав орендаря спірної земельної ділянки, визнано недійсними.

Тобто, жодна із сторін у справі не набула законного права на спірний врожай озимої пшениці, та/або відшкодування збитків, пов`язаних з ним.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно вимог із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом та зустрічна позовна заява не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Петропавлівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області

про визнання права власності на врожай та стягнення збитків в розмірі 981 132, 50 грн. за безпідставно набуте майно - відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , третя особа: Петропавлівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання права власності на зібраний врожай, встановлення факту самовільного зайняття земельної ділянки та стягнення шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 1 172 030, 03 грн. - відмовити.

Судові витрати віднести на сторони.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра