Справа № 454/636/24 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М. Я.
Провадження № 22-ц/811/2594/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Псярук О.В., Чижа Л.М.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника Сокальської міської ради Якушика Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07 серпня 2024 року у справі за позовом Сокальської міської ради Львівської області в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИЛА:

Сокальська міська рада Львівської області звернулася до суду в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка є матір`ю ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , державна реєстрація народження яких вчинена на підставі ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері. Відповідачка неналежно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, діти знаходяться на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах. Відповідачка веде неналежний спосіб життя, зловживає спритним, не працює, існує за рахунок соціальних виплат на дітей, не намагається покращити умови проживання дітей, а співмешканець відповідачки ОСОБА_6 вчиняє домашнє насильство щодо неї в присутності малолітніх дітей.

Із ОСОБА_1 неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків. Відповідачка була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП, перебувала під соціальним супроводом, а також її було попереджено про вжиття крайніх заходів у разі подальшого ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей. Однак, з відділення поліції надійшло повідомлення про те, що відповідачка залишила дітей без нагляду, голодними, а сама в цей час вживала алкогольні напої. Дітей влаштовано в КЗ ЛОР «Лопатинська спеціальна школа» та комісією з питань захисту прав дитини визнано незадовільним стан виховання останньою дітей та вирішено за доцільне позбавити її батьківських прав щодо дітей.

На підставі наведеного позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 07.08.2024, з урахуванням ухвали цього суду про виправлення описки від 14.08.2024, позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 16.02.2024 і до досягнення старшою дитиною повноліття, з перерахуванням грошових коштів на особистий рахунок дітей.

Зобов`язано Сокальську міську раду Львівської області в місячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особистий рахунок ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 2422,40 грн судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування того, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком/матір`ю своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей.В цьому випадку - висновок органу опіки та піклування Сокальської міської ради взагалі нічим необґрунтований та не містить будь-яких обґрунтувань щодо наявності виключних обставин позбавлення батьківських прав.Проживання дитини впродовж тривалого часу в новій сім`ї, створеній її батьком чи матір`ю, відсутність побачень дитини з тим із батьків, з яким не проживає, не є підставами для позбавлення останнього батьківських прав, оскільки це є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого потрібно довести.Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній, представник Сокальської міської ради Якушик Ю.О. заперечив проти задоволення скарги.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, тому її неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає на розумову відсталість з мовними, емоційно-вольовими поведінковими розладами, порушення соціальної адаптації, що підтверджується медичним висновком № 83 від 10.12.2021.

Відповідно до витягів № 781, № 3118, № 7087 в період з 26.01.2023 по 08.02.2023, з 15.03.2023 по 21.03.2023, з 10.07.2023 по 14.07.2023 ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з приводу розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром відміни.

Згідно з актами обстеження умов проживання за місцем проживання дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в зимовий період не працювало опалення житла, відсутня приготовлена їжа, діти голодні, в приміщенні брудно та присутній неприємний запах, присутні сторонні особи, які разом із ОСОБА_1 розпивали алкогольні напої.

З відповіді відділення поліції № 2 Червоноградського РВП від 08.01.2024 № 167/63/01 вбачається, що ОСОБА_1 05.01.2023, 03.03.2023, 07.04.2023, 20.06.2023, 07.07.2023, 01.12.2023, 12.01.2024 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП.

Відповідно до листа-попередження № 339/01-11 від 10.07.2023 відділ «Служба у справах дітей» Сокальської міської ради попередив ОСОБА_1 про передбачену законом відповідальність за невиконання нею обов`язків щодо виховання та догляду за дітьми.

Із звіту від 09.01.2024 за результатами соціального супроводу сім`ї ОСОБА_1 встановлено, що за період з 10.07.2023 по 09.01.2024 останньою не досягнуто створення належних умов для проживання і виховання дітей та їх належного догляду. ОСОБА_1 не дбала про створення комфортних умов та санітарно-гігієнічного стану для проживання дітей, не забезпечувала дітей повноцінним харчуванням та доглядом. ОСОБА_1 систематично зловживає спиртними напоями, проводить час із сумнівними компаніями.

Відповідно до актів від 31.12.2023 дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виявлено без нагляду в неопалюваному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Дітей поміщено в КНП «Сокальська районна лікарня».

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Сокальської міської ради Львівської області № 1 від 30.01.2024 визнано незадовільним стан виховання ОСОБА_1 дітей та вирішено за доцільне позбавити її батьківських прав щодо дітей.

Рішенням Сокальської міської ради № 37 від 09.02.2024 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частиною другою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 645/731/18, від 29.01.2020 у справі № 127/31288/18, від 29.01.2020 у справі № 643/5393/17, від 17.01.2020 у справі № 712/14772/17, від 25.11.2019 у справі № 640/15049/17 та ін.

У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 (заява № 10383/09) Європейським судом з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Враховуючи інтереси дітей, висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, неодноразове притягнення її до адміністративної відповідальності за невиконання обов`язків по вихованню дітей, зловживання нею алкогольними напоями та самоусунення від реалізації своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість позбавлення батьківських прав, та вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав, хоча і є крайнім заходом, однак є виправданим і пропорційним, так як цього вимагають інтереси дітей.

На спростування вказаного відповідачкою не надано належних, допустимих та переконливих доказів.

Лише бажання матері дітей, не позбавляти її батьківських прав, не може вважатися проявом батьківського піклування, бажанням брати участь у вихованні дітей, виконувати батьківські обов`язки. Матеріали справи не містять доказів участі у вихованні дітей, виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків.

Крім цього колегія суддів враховує процесуальну поведінку відповідачки ОСОБА_1 , яка не з`являлася у судове засідання апеляційної інстанції, не надавала жодних пояснень. У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 пояснив, що відповідачка власного житла немає, її місце перебування на даний час невідоме.

На думку колегії суддів, зазначене додатково підтверджує нехтування відповідачкою батьківськими обов`язками щодо своїх дітей та не свідчить про її бажання брати участь у вихованні дітей та виконанні батьківських обов`язків.

Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо її утримання.

Згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З огляду на вказане, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачки на користь та на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 16.02.2024 і до досягнення старшою дитиною повноліття, з перерахуванням грошових коштів на особистий рахунок дітей у відділенні Державного ощадного банку України.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків районного суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня ухвалення.

Повний текст постанови складено: 18.03.2025

Головуючий

Судді