Справа № 195/260/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

11.03.2025 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Дєєвої Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду смт.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0363, цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , одночасно просить припинити право власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0363.

Представник позивачки обґрунтовує позовні вимоги тим, що 13.01.2011 року між ОСОБА_2 (відповідач) з однієї сторони та ОСОБА_3 (позивач), з другої сторони, було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку (далі Договір).

Земельна ділянка, площею 2500 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу, згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого Корнієнко Я.С. державним нотаріусом Томаківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 13.06.2002 року за реєстром №677 та Державного акту на право приватної власності на землю від 26.04.2002 IV-ДП 020386.

Право власності позивачки на житловий будинок, зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно ДОКП «Томаківське бюро технічної інвентаризації» №31848011 від 01.03.2011 року, на підставі Договору від 13.01.2011 року.

Станом на теперішній час, ситуація яка склалась, перешкоджає позивачці реалізовувати у повній мірі своє право власності стосовно нерухомого майна житлового будинку, так як право власності попереднього власника на земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0363, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не припинене. У досудовому порядку, шляхом перемовин, вказана ситуація не вирішується, так як відповідач відмовляється від перереєстрації права власності на зазначену ділянку на користь позивачки.

ОСОБА_1 (позивач), станом на сьогоднішній день є власницею житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивачки, керуючись статтею 377 ЦК України, звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами, а також зазначає, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на нерухоме майно має також і право на земельну ділянку, на якій це майно розміщено та необхідну для обслуговування нерухомого майна.

Зокрема, згідно ч.1 ст. 120 ЗК України (у редакції від 01.01.2010), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.

Ухвалою суду від 17.02.2025 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Представник позивачки ОСОБА_4 подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини.

Судом встановлено, що 13.01.2011 року між ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі, з однієї сторони та ОСОБА_3 , яка є позивачкою у справі, з другої сторони, було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку (далі Договір) (а.с.7-8).

Позивачка ОСОБА_1 після укладення шлюбу з ОСОБА_5 змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а.с.20).

Згідно п.1 Договору, ОСОБА_2 зобов`язується передати, а ОСОБА_8 зобов`язується прийняти належний Продавцю на праві власності житловий будинок за АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2 Договору, відчужуваний житловий будинок з господарчими будівлями розташований на земельній ділянці площею 2500 кв.м., кадастровий номер землі :03:001:0263. На цій земельній ділянці розташований житловий будинок обкладений цеглою (розміром жилої площі 29,1 кв.м., загальної площі 58,6 кв.м.) позначений на плані літ. «А», сарай цегловий позначений на плані літ. «Б», сарай дощатий позначений на плані літ. «Г», сарай дощатий позначений на плані літ. «Д», сарай глинобитний позначений на плані літ. «Є», убиральня дощата, позначена на плані літ.«Ж», сарай глинобитний позначений на плані літ. «З», літня кухня глинобитна обкладена цеглою позначена на плані літ. «И», літній душ дощатий позначений на плані літ. «К», споруди.

Земельна ділянка, площею 2500 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу, згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого Корнієнко Я.С. державним нотаріусом Томаківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 13.06.2002 року за реєстром №677 (а.с.16-17) та Державного акту на право приватної власності на землю від 26.04.2002 IV-ДП 020386 (а.с.18-19).

Право власності позивачки на житловий будинок, зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно ДОКП «Томаківське бюро технічної інвентаризації» №31848011 від 01.03.2011 року, на підставі Договору від 13.01.2011 року (а.с.9).

У 2024 році на земельну ділянку, яка зазначена в п.2 Договору та на якій розташований житловий будинок за АДРЕСА_1 , було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка належить відповідачу, та яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті розробки технічної документації, вказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :03:001:0363, цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Наразі позивачці перешкоджає реалізовувати у повній мірі своє право власності стосовно нерухомого майна житлового будинку, так як право власності попереднього власника на земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0363, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не припинене. У досудовому порядку відповідач відмовляється від перереєстрації права власності на зазначену ділянку на користь позивача.

Позивачка ОСОБА_1 станом на сьогоднішній день є власницею житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стаття 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону з власної волі, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з п.1 ч.1 ст.349 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 377 ЦК України (у редакції на час укладання Договору), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно, до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

У п.2 Договору, вказаний розмір земельної ділянки, на якій знаходиться, відчужений на користь позивачки, житловий будинок, і він складає 2500 кв.м. Однак всупереч вимогам діючого на момент укладення Договору законодавства та наявності у ньому прогалин, право власності відповідача на земельну ділянку, розмір якої було вказано в Договорі купівлі-продажу житлового будинку від 13.01.2011 року, не було припинено. Що в свою чергу порушує права позивачки щодо вказаної земельної ділянки.

Такої ж позиції дотримується Верховний суд України, у Постанові від 14.11.2011 року (12-22/382-07-8932), який зазначає «…Статтею 377 Цивільного Кодексу (у редакції на той же час) встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Отже законодавством визначено, що з виникненням права власності на будівлю чи споруду до власника переходить право власності на земельну ділянку, на якій розташована належна йому на праві власності будівля чи споруда.»

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 сформульовано висновки про те, що при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 01 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 05.11. 2009 №1702-VI, внесено ряд уточнюючих змін зокрема до Земельного кодексу, Цивільного кодексу та ЗУ «Про оренду землі», якими вдосконалено та деталізовано та порядок набуття прав на землю новим власником нерухомості, але не змінено первісно закладеної законодавцем концепції переходу права землекористування у разі відчуження нерухомого майна та не суперечать їй.

Зокрема, згідно ч.1 ст. 120 ЗК України (у редакції від 01.01.2010), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.

У відповідності з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 321 ЦК України: «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні».

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265, 268, 274 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0363, цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , одночасно припинити право власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0363.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.)

Відомості про сторони:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17.03.2025.

Суддя: Л. А. Кондус