Житомирський апеляційний суд
Справа №281/462/24 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Борисюка Р.М., Павицької Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №281/462/24 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Недашківської Л.А.

встановив:

Позивач у липні 2024 року звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла в зв`язку з невиконанням вимог кредитного договору б/н, укладеного між сторонами 04.02.2022 року, за яким відповідач отримала кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. При цьому зазначає, що 17.08.2023 року до банку звернулась ОСОБА_1 та повідомила, що з її рахунку невідомими особами були зняті грошові кошти. Проведеною перевіркою було встановлено, що враховуючи дані отримані від клієнтки ОСОБА_1 , внаслідок компрометації даних (переходу за фішинговим посиланням, введенням паролю та повідомленням невстановленим особам чотирьох значного паролю), невідомими особами було здійснено вхід в Приват24, перевипущено картку, змінено пароль входу в Приват24 та знято готівку в банкоматі. Вина банка в проведених операціях по картці відсутня. З урахуванням вищевикладеного просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 31 423,45 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 24 895,45 грн. та заборгованості по нарахованим відмостками - 6 528,00 грн.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк». Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції неналежним чином дослідив матеріали справи, не звернув увагу, що за допомогою отриманих від клієнта ОСОБА_1 внаслідок компрометації даних (переходу за фішинговим посиланням, введенням паролю та повідомленням невстановленим особам чотирьох знаного паролю) невідомим особами було здійснено вхід в Прват24, перевипущено картку, змінено пароль входу в Приват24 та знято готівку в банкоматі. Вважає, що за здійснені транзакції 17.08.2023 року з картки має відповідати саме відповідач, так як, проявивши необачність та довірившись незнайомій людині, розголосила конфіденційну інформацію, внаслідок чого зловмисники отримали доступ до приватної інформації, якою скористалися для списання коштів з рахунку ОСОБА_1 , чим сприяла незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову є помилковим.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу сторона відповідача не скористалася.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 04.02.2022 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому був збільшений до 25 000,00 грн. Даний договір був укладений шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг у банку, в якій відповідач висловила свою згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» та прийняла всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язалася їх належним чином виконувати. Відповідач отримала кредитну картку.

Позивач посилався на те, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором та станом на 10.04.2024 року має заборгованість у загальному розмірі 31 423,45 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 24 895,45 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 6 528,00 грн.

Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента.

Судом встановлено, що в провадженні Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене за заявою ОСОБА_1 19.08.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000678 за наявності обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: 17.08.2023 року близько 19 години на мобільний телефон НОМЕР_1 належний ОСОБА_1 , зателефонувала невстановлена особа за мобільним номером телефону НОМЕР_2 , яка представившись працівником АТ «ПриватБанк», зловживаючи довірою останньої, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки, заволоділа грошовими коштами у сумі 25 000,00 грн., які були на рахунку кредитної картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , виданої на ім`я ОСОБА_1 .

Факт списання коштів 18.08.2023 року з кредитного рахунку ОСОБА_1 з банківської картки № НОМЕР_3 в розмірі 20 000,00 грн. та в розмірі 4 000,00 грн., також підтверджується наданою позивачем випискою з карткового рахунку за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

Пунктом 6.6 Правил користування платіжною картою передбачено, що у випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет, клієнт повинен подати заяву в банк з приводу вказаного питання. Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в міжнародній платіжній системі з питань повернення несанкціонованого списання суми.

Згідно зі ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, негайно повідомила правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

При вирішенні спору суди першої інстанції вірно прийняв до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі №691/699/16-ц.

Такими чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 листопада 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 березня 2025 року.

Головуючий Судді