Справа №464/1759/25
пр № 2-н/464/559/25
У Х В А Л А

18 березня 2025 року м. Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Мичка Б.Р., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України" в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України" про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги (розподіл природного газу),

у с т а н о в и в:

Заявник звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із заявою про видачу судового наказу про стягнення із боржника заборгованості за надані житлово-комунальні послуги (розподіл природного газу).

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, суддя дійшов переконання про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

За правиламист.162ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст.27 ЦПК України).

Як передбачено у ст.30 ЦПК України, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Вирішуючи дану заяву, суд бере до уваги правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року по справі № 910/10647/18, відповідно до якого виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року (справа № 638/1988/17) сформульовано позицію про те, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження майна, за правилами виключної підсудності.

Правовідносини щодо надання та оплати житлово-комунальних послуг пов`язані з приміщеннями та будинками для забезпечення умов проживання чи перебування, в яких такі послуги і надаються. Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг з розподілу природного газу. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Як вбачається із матеріалів справи заявник просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги за адресою знаходження нерухомості: АДРЕСА_1 , що територіально не належить до Сихівського району м.Львова.

За наведеного вбачається, що заявлені вимоги стосуються утримання нерухомого майна, а тому застосуванню підлягають положення ст.30 ЦПК України щодо виключної підсудності.

За вимогами ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано із порушенням правил підсудності.

З урахуванням, що вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил територіальної підсудності, нерухоме майно не знаходиться на території Сихівського району м.Львова, а тому слід відмовити у видачі судового наказу. Справа, беручи до уваги правила підсудності, підлягає розгляду Стрийським міськрайонним судом Львівської області. Відомості, які б спростовували даний висновок та беззастережно доводили, відсутні.

Відповідно до ч.1ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.165,258-260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 18 березня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Мичка Б.Р.