КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/2869/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів - Писаної Т. О., Гаращенка Д. Р.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі представника відповідача - Слісаренко Л. Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Осипенка Вадима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 ,

на рішення Солом`янського районного суду міста Києва у складі судді Зуєвич Л. Л.

від 27 серпня 2024 року

у цивільній справі № 760/22666/21 Солом`янського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_2

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк»

третя особа: ОСОБА_3

про визнання договору поруки недійсним,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 16.07.2008 між ОСОБА_3 та ВАТ «АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «АБ «Укргазбанк», був укладений кредитний договір № 06-ф/08-28, за яким банк (відповідач) надав позичальнику кредит в розмірі 81 800,00 доларів США.

Вказував, що 16.07.2008 між ВАТ «АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 ніби був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по Кредитному договору № 06-ф/08-28 від 16.07.2008, укладеного кредитором з позичальником, згідно з яким позичальнику надається кредит в сумі 81 800,00 доларів США, на строк з 16.07.2008 по 14.07.2028 із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,8 % річних, з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного договору, з погашенням основної суми кредиту щомісячно з 1-ого по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/240 від суми отриманого кредиту, що становить 341,00 доларів США, а останній платіж сплачується в сумі 301,00 доларів США, не пізніше 14.07.2028.

Зазначав, що він, позивач, не укладав даного правочину і відповідно не брав на себе зобов`язання відповідати перед ВАТ «АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «АБ «Укргазбанк», за виконання ОСОБА_3 зобов`язань по кредитному договору № 06-ф/08-28 від 16.07.2008, з тих підстав, що на момент укладання оскаржуваного договору поруки позивачу виконалося лише вісімнадцять років та він не мав доходу, щоб виступати поручителем за грошовим зобов`язанням.

Стверджував, що позивач дізнався про даний договір поруки у 2020 році, з виконавчого провадження.

Посилаючись на викладене, просив суд визнати недійсним договір поруки від 16.07.2008, що укладений між ПАТ «АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 на забезпечення виконання кредитного договору № 06-ф/08-28 від 16.07.2008.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 серпня 2024 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Осипенко В. Ю., в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Зазначав, що ОСОБА_3 не є стороною оскаржуваного договору поруки від 16.07.2008, адже із його змісту слідує, що сторонами у ньому є ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступник ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 .

Стверджує, що позивач ОСОБА_2 не укладав даного правочину і відповідно не брав на себе зобов`язання відповідати перед Банком за виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору №06-ф-/08-28 від 16 липня 2008 року, оскільки на момент його укладання апелянту виповнилось лише вісімнадцять років та він не мав доходу, щоб виступати поручителем за грошовим зобов`язанням.

Зазначає, що в справі відсутні належні докази про отримання позивачем претензії № 23-28/12-190 від 16.03.2009, що свідчить про необізнаність позивача щодо наявності у нього зобов`язань перед Банком.

У поданому відзиві ПАТ АБ «Укргазбанк» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним. Зазначає, що оскаржуваний договір поруки був укладений між трьома сторонами, а саме: Банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а тому судом першої інстанції вірно було зазначено про незалучення до участі в справі ОСОБА_3 . Крім того, зазначає, що в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують фак укладення позивачем договору поруки.

Від адвоката Осипенко В. Ю., який діє в інтересах ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Слісаренко Л. Л. проти апеляційної скарги заперечила з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника відповідача Слісаренко Л. Л. , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 16.07.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 06-ф/08/28, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 81 800,00 доларів США на строк з 16.07.2008 по 14.07.2028, із сплатою процентів за користування кредитними коштами виходячи з 13,8 % річних (а.с. 12-14).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки від 16.07.2008 поручитель ОСОБА_2 зобов`язується перед кредитором ВАТ АБ «Укргазбанк» відповідати за виконання позичальником ОСОБА_3 зобов`язань по Кредитному договору №06-ф/08-28 від 16.07.2008, укладеного Банком з ОСОБА_3 , згідно з яким останній надається кредит в сумі 81 800,00 доларів США, на строк з 16.07.2008 по 14.07.2028 із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,8 % річних, з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного договору, з погашенням основної суми кредиту щомісячно з 1-ого по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/240 від суми отриманого кредиту, що становить 341,00 доларів США, а останній платіж сплачується в сумі 301,00 доларів США, не пізніше 14.07.2028 (а.с. 11).

За змістом 1.2 договору поруки від 16.07.2008 поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед Кредитором за невиконання зобов`язань по кредитному договору (а.с. 11).

Також судом встановлено, що 16.07.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк» (Іпотекодержатель), з однієї сторони та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (Іпотекодавці), з другої сторони, укладено договір іпотеки, про що свідчить копія договору іпотеки (а.с. 45-48).

У пункті 2.1. кредитного договору № 06-ф/08/28 сторони погодили, що згідно з договором іпотеки від 16.07.2008, укладеного одночасно з цим договором, між банком та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в забезпечення зобов`язань, банк приймає в іпотеку 2-кімнатну квартиру за АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Заперечуючи проти позову, відповідачем до матеріалів справи долучено копію Анкети поручителя від 19.06.2008 за підписом позивача (а.с. 35-37), з якої вбачається інформація про паспортні дані, ідентифікаційного коду, адреси постійного проживання, освіту та працевлаштування ОСОБА_5 .

З копії довідки про доходи від 19.06.2008, виданої ОСОБА_2 слідує, що він дійсно працює в ПП «Фірма «Калина Трейдінг» з 17.03.2008 на посаді експедитора, та за період з березня по травень 2008 року отримав дохід у розмірі 5 029,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину. Оскільки звертаючись до суду з вимогами про визнання недійсним договору поруки, що укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк» (кредитор), ОСОБА_2 (поручитель) та ОСОБА_3 (позичальник), позивач визначив тільки одного відповідача - ПАТ «АБ «Укргазбанк», який є однією зі сторін оспорюваного правочину (договору поруки), не залучивши відповідачем сторону договору (позичальник) ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову через неналежний склад відповідачів.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду з огляду на наступне.

Статтями 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 ст. 202 ЦК України).

У справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 756/15524/18-ц, провадження № 61-20134св21).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 17.05.2021 у справі № 309/2340/15 (провадження № 61-16776св20) вказано, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що у цій справі як відповідач залучений лише ПАТ «АБ «Укргазбанк» (кредитор) - одна зі сторін оспорюваного правочину (договору поруки) і не залучено як відповідача-позичальника - ОСОБА_3 (третя особа у справі та інша сторона оспорюваного правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Це ж стосується і виключення неналежного відповідача зі складу учасників.

Матеріали справи не містять жодних клопотань позивача про заміну сторони відповідача належним відповідачем, тому доводи апеляційної скарги про те, що суд сам мав здійснити таку заміну, є безпідставними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2024 року у справі №638/12581/18 зазначивши, що за змістом наведеної норми цивільного процесуального права (ст. 51 ЦПК України) з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд, під час розгляду справи, має враховувати склад осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.

Встановивши, що оспорюваний позивачем договір від 16.07.2008 укладений трьома сторонами (учасниками), а саме ВАТ АБ «Укргазбанк» (кредитор), ОСОБА_2 (поручитель) та ОСОБА_3 (позичальник), а позов про визнання його недійсним заявлено лише до ВАТ АБ «Укргазбанк» (кредитора), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неналежний склад учасників, адже ОСОБА_3 (позичальник) як сторона договору у встановленому цивільним процесуальним законом порядку не залучена до участі справі в якості відповідача.

Висновок суд про відмову у задоволенні позову, за встановленого неналежного складу учасників судового провадження, є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо неотримання позивачем претензії від 16.03.2009 на суму 786,48 доларів США, а також розрахунок заборгованості за кредитним договором № 06-ф/08/28 від 16.07.2008 станом на 16.03.2009 (а.с. 43-44) адресовані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , щодо відсутності доходів станом на день укладення договору та щодо його не підписання, колегією суддів відхиляються, адже за відмови у позові з підстав неналежного складу учасників, не мають правового значення. Відповідні обставини підлягають встановленню та доведенню, якщо позов заявлено до належних відповідачів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Осипенка Вадима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 березня 2025 року.

Судді: Є. П. Євграфова

Т. О. Писана

Д. Р. Гаращенко