441/2900/24 2/441/245/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12.03.2025 м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Малахової-Онуфер А.М.

за участю секретаря судового засідання Лихоносової Д.В.

позивачки

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 27.11.2024 звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 27.08.2010 виконавчим комітетом Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, актовий запис № 17, у шлюбі мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що сімейні відносини між ними не склалися через постійні конфлікти та сварки, зловживання відповідачем алкогольними напоями, як наслідок з грудня 2022 року проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконана, що втратила до ОСОБА_2 почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Просила позов задовольнити.

Ухвалою судді від 02.12.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, а ухвалою суду від 18.12.2024 сторонам надано строк для примирення два місяці (а.с. 10, 19).

Позивачка ОСОБА_1 в суді вимоги підтримала покликаючись на мотиви викладені у заяві, окрім цього пояснила, що після невдалих спроб відповідача помиритися, з березня 2024 року проживають окремо, з того часу сімейні стосунки не підтримують та не ведуть спільного господарства, їхня сім`я існує формально, що причиною розпаду сім`ї є зловживання ОСОБА_2 алкоголем, постійні конфлікти та сварки, вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам, наполягає на розірванні шлюбу, категорично заперечує можливість примирення. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві від 17.12.2024 позов заперечив як необгрунтований, невмотивований та безпідставний мотивуючи в основному відсутністю доказів на підтвердження обставин, на які позивачка покликається як на підставу для розірвання шлюбу. У судове засідання вчергове не з?явився, у заяві від 11.03.2025 просив відкласти розгляд справи, між тим, доказів на підтвердження поважності причин неявки, суду не надав (а.с. 12-14, 29-30).

Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За положеннями ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі.

Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Із пояснень позивачки в суді, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували 27.08.2010 шлюб у виконавчому комітеті Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, актовий запис №17, у шлюбі мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сторони з березня 2024 року проживають окремо, з того часу подружніх стосунків не підтримують та не ведуть спільного господарства, причиною розпаду сім`ї є непорозуміння, постійні конфлікти та сварки. Строк наданий судом для примирення до позитивного результату не призвів.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позивачка у суді наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, покликаючись на те, що не бажає в подальшому підтримувати сімейні стосунки з ОСОБА_2 , шлюбні відносини між ними припинені остаточно, їхня сім`я існує формально.

З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам позивачки та моральним засадам суспільства, що має важливе значення, шлюб носить формальний характер, подружні відносини між сторонами припинено остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим.

Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх неповнолітньої дитини, повноцінний розвиток та виховання якої у сім`ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим.

Наявність невирішеного спору між сторонами щодо спільно нажитого майна, не може слугувати підставою для відмови у позові про розірвання шлюбу.

З огляду на вимоги ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 1 211 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 89, 141, 209, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 24, 56, 111, 112 СК України, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , прож. на АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , прож. на АДРЕСА_2 ) зареєстрований 27 серпня 2010 року виконавчим комітетом Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, актовий запис № 17.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 211 грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.03.2025.

С у д д я А.М.Малахова-Онуфер