Справа № 746/70/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2025 р.

Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Нагорної Н.Г.,

при секретарі Гриценко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні Срібнянського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) щомісяця, починаючи з часу пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилась донька ОСОБА_3 . Разом із ОСОБА_2 вони не проживають. Шлюб між ними розірвано рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 02 січня 2025 року.

Вони з донькою є внутрішньо переміщеними особами та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні, відповідач у добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає. Відповідач є особою працездатного віку і, наскільки їй відомо, інших дітей, крім

ОСОБА_3 , а також утриманців не має.

Останнє відоме їй місце проживання відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 25 лютого 2025 року відкрито провадження у цій справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи призначено на 11 год. 00 хв. 19 березня 2025 року.

Цією ж ухвалою сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений через оголошення на вебпорталі судової влади України (частина одинадцята статті 128 ЦПК України), про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 02 січня 2025 року, що підтверджується копією вказаного рішення суду.

Під час перебування у шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини від 22 січня 2022 року серії НОМЕР_1 .

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батькам ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки від 23 жовтня 2024 року № 7415- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області.

Неповнолітня донька ОСОБА_1 ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із нею за вказаною вище адресою, що підтверджується копією довідки від 26 листопада 2024 року № 02-28/66 про місце реєстрації, виданої старостою Карпилівського старостинського округу.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина перша статті 182 СК України передбачає, що суд при визначенні розміру аліментів повинен враховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у 2025 році установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема, для дітей віком до 6 років

2 563,00 грн, дітей віком від 6 до 18 років 3 196,00 грн.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично, так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

Положення частин першої, другої статті 27 Конвенції Генеральної Асамблеї ООН про права дитини, ратифікованої Постановою ВР від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини), норми статей 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Отже, судом беззаперечно встановлено, що відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, так як батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.

Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, слід дійти висновку, що вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).

При визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у частці від заробітку за вибором позивача, з яким проживає неповнолітня дитина, в силу вимог частини третьої статті 181 СК України.

При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач є особою працездатного віку, даних щодо наявності на його утриманні інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей, а також осіб з інвалідністю суду не надано, а тому, на думку суду, він має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів, суд виходить з інтересів дитини та її потреб на достатній рівень життя та розвитку, та, з урахуванням всіх обставин справи та вимог статей 182, 183 СК України, враховуючи, що дитина перебуває на утриманні матері, а відповідач не надав суду доказів про надання матеріальної допомоги на її утримання у добровільному порядку, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 191 СК України аліменти з відповідача підлягають стягненню з дня подачі позову до суду, тобто з 20 лютого 2025 року.

Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1 211 грн 20 коп.

Керуючись статтями 12, 13, 200, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, статтями 150, 180183 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , яка проживає за адресою:

АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Н.Г. Нагорна