Справа №: 398/114/22
провадження №: 2/398/73/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(повний текст)

"17" березня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Молонової Ю.В.,

при секретарі Борозні Л.М.,

за участю

представника позивача Ковальова А.І.,

представника відповідача Шевченко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Олександрія» Олександрійської міської ради, Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2022 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до КП «ЦПМСД м. Олександрія» та КП «ЦМЛ № 1 м. Олександрі» про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.11.2020 ОСОБА_1 звернулася до КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Олександрія» Олександрійської міської ради у зв`язку з поганим самопочуттям: скаргами на нездужання, яке почалося з 04-05.11.2020, а саме: першіння в горлі, температура тіла піднімалась до 38?С. Після огляду лікаря їй було призначено лікування: парацетамол 1т х 2 р. на день, вітамін С0.5 х 3 р. день, ангілекс брискати горло, азитроміцин 500, 1 т. х 1 в день.

09.11.2020 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я ОСОБА_1 знову звернулася до чергового лікаря-терапевта зі скаргами на сухий кашель, біль у горлі. Лікар встановив діагноз: т/бронхіт. Їй було призначено лікування: абиклав, 875/125 1т. х 2р.д., респикс 1т. х 3р., пробіз 1т. х 2р. на день. 09.11.2020 позивачка була направлена на рентген.

14.11.2020 її самопочуття продовжило погіршуватися, лікування не давало результатів кашель не проходив, посилювався. Вона знову звернулася до лікаря, їй встановили діагноз: «о/бронхіт». Лікар призначив лікування та було видано направлення на здачу аналізів: загальний аналіз сечі, загальний аналіз крові.

15.11.2020 її стан здоров`я значно погіршився, була сильна задишка. Вона звернулася в приймальне відділення до КП «Центральна Міська лікарня №1 м. Олександрії» зі скаргами на загальну слабкість, кашель, задишку в стані спокою, сильний біль у м`язах, головний біль, недомагання, їй встановили діагноз - позагоспітальна двобічна полісегмертарна пневмонія, середньо-тяжкий перебіг. Окрім цього, в неї були супутні захворювання: ЛН І-ІІ ст. Гіпертонічна хвороба II ст., ст.2 фактор ризику 3 (високий). ГМЛШ. Гіпертензивне серце. 15.11.2020 її направили на стаціонарне лікування в інфекційне відділення, а з 18.11.2020 перевели в терапевтичне відділення. Вона лікувалася в лікарні до 26.11.2020. Однак після проведеного лікування залишилася загальна слабкість, тривала реабілітація від хвороби. У зв`язку з лікуванням вона вимушена була придбати медичні препарати на загальну суму 16 224,27 грн.

Таким чином, лікарі Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Олександрія» Олександрійської міської ради, які проводили огляд позивачки 07.11.2020, 09.11.2020, 14.11.2020 неналежно виконували свої професійні обов`язки і внаслідок несумлінного ставлення до них, не вжили необхідних заходів для встановлення вірного діагнозу ОСОБА_1 та надання кваліфікованої медичної допомоги, поверхово, формально провели обстеження хворої, яка потребувала медичної допомоги, неякісно та не в повній мірі зібрали анамнез її захворювання, не приділили увагу соматичному стану здоров`я. Якби одразу було призначено належне лікування, то стан здоров`я позивачки б не погіршився, та це не призвело б до двобічної полісегментарної пневмонії.

Крім цього, їй було завдано моральної шкоди, яка обумовлена наданням неякісної та неналежної медичної допомоги внаслідок неналежного виконання лікарями своїх обов`язків. Вона неодноразово попереджала лікарів про неефективне лікування, стрімкого погіршення стану її здоров`я однак це було проігноровано. Заподіяну моральну шкоду оцінює в 20 000 грн.

Таким чином, просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь матеріальну шкоду у розмірі 16 224,27 грн. та 20 000 грн. моральної шкоди, а також понесені судові витрати.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2024, у зв`язку з припиненням повноважень судді Нероди Л.М., головуючим обрано суддю Молонову Ю.В.

Ухвалою судді від 22.10.2024 прийнято до свого провадження цивільну справу та в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін призначено розгляд, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

01.11.2024 від представника відповідача Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Олександрія» Олександрійської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що 07.11.2020 позивач звернулась до підприємства зі скаргами на погане самопочуття та після огляду призначено лікування відповідно до Уніфікованого клінічного протоколу первинної медичної допомоги «кашель у дорослих», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 08.06.2015 № 327. 09.11.2020 позивач звернулась до чергового лікаря підприємства, яким було встановлено діагноз - т/бронхіт та призначено лікування з урахуванням наказу Міністерства охорони здоров`я України від 16.07.2014 № 499 Про затвердження та впровадження медико-технологічних документів зі стандартизації медичної допомоги при грипі та гострих респіраторних інфекціях, з подальшим направленням на рентгенографію в кабінет комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради. Після отриманого результату рентгенографії, пневмонія була відсутня, про що свідчить фраза «На обзорной рентгенограмме ОГК в прямой проекции очагово инфильтративных изменений не виявлено». З урахуванням відсутності пневмонії на рентгенограмі, було продовжено лікування, а позивачу під час візиту 14.11.2020 було надано направлення на здачу загального аналізу сечі та загального аналізу крові. При цьому, лікар не має змоги фактично перевірити чи дійсно позивач приймав призначене лікування, чи призначення лікарів були позивачем проігноровані, або приймались позивачем інші препарати (аналоги). Також, слід звернути увагу на той факт, що при поданні позовної заяви не додано до позову достатніх доказів щодо виконання призначень та рекомендацій сімейного лікаря з боку позивача, а додані до позову розрахунки та чеки жодним чином не відносяться до того лікування, яке було призначено сімейним лікарем їх підприємства. У зв`язку з чим у задоволені позову просить відмовити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав із зазначених у ньому підстав, позов просив задовольнити.

Представник відповідача Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради у судовому засіданні просила у задоволені позову відмовити із підстав зазначених у відзиві.

Від представника відповідача Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Олександрія» Олександрійської міської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника.

Заслухавши учасників справи, дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 07.11.2020 ОСОБА_1 звернулася до КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Олександрія» зі скаргами на погане самопочуття, що сторонами не заперечується. Їй було призначено лікування: парацетамол 1т х 2 р. в день, вітамін С 0.5 х 3 р., ангілекс від болю в горлі, азитроміцин 500, 1р. в день (а.с.9).

09.11.2020 ОСОБА_1 повторно звернулася до лікаря КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Олександрія» та їй було призначено лікування: абиклав, 875/125 1т. х 2р.д., респикс 1т. х 3р., пробіз 1т. х 2р. на день (а.с.10).

09.11.2020 ОСОБА_1 в МКЛПЗ Міська лікарня №1 м. Олександрія було надано Висновок за результатом рентгенограми (а.с.11).

14.11.2020 ОСОБА_1 було призначено загальний аналіз крові та сечі (а.с.12-14).

15.11.2020 ОСОБА_1 в КП «Центральна міська лікарня м. Олександрія» було проведено Рентгенографія органів грудної клітини №1167 та встановлена двобічна полісегментарна пневмонія (а.с.15).

Згідно з копією виписки із медичної картки стаціонарного хворого №8039 ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 15.11.2020 до 26.11.2020 (а.с.16).

Згідно з квитанціями за період з 15.11.2020 по 26.11.2020 ОСОБА_1 на лікування витратила 16 224,27 грн. (а.с.17).

Також судом досліджено копію медичної картки стаціонарного хворого №8039, з якої вбачається, що ОСОБА_1 була госпіталізована 15.11.2020 з діагнозом: позалікарняна двобічна пневмонія. Виписана 26.11.2020. 15.11.2020 ОСОБА_1 одержала в КП «ЦМЛ м. Олександрії» ОМР і підписала Інформовану добровільну згоду пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення. 16.11.2020, 18.11.2020, 23.11.2020, 26.11.2020 було складено щоденники. Клінічні аналізи крові та сечі, а також листок лікарських призначень (а.с.93-120).

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Згідно з пунктами «а», «д», «ї» частини першої статті 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає: життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та соціальне обслуговування і забезпечення, який є необхідним для підтримання здоров`я людини; кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я; оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я.

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 8 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» держава визнає право кожного громадянина України на охорону здоров`я і забезпечує його захист. У разі порушення законних прав і інтересів громадян у сфері охорони здоров`я відповідні державні, громадські або інші органи, підприємства, установи та організації, їх посадові особи і громадяни зобов`язані вжити заходів щодо поновлення порушених прав, захисту законних інтересів та відшкодування заподіяної шкоди. Судовий захист права на охорону здоров`я здійснюється у порядку, встановленому законодавством.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

У цивільному законодавстві питання відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, врегульовані §1 Глави 82 книги п`ятої ЦК України.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що для настання відповідальності за завдання шкоди ушкодженням здоров`я необхідна наявність таких умов: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, наявність вини.

У деліктних правовідносинах у сфері надання медичної допомоги протиправна поведінка спрямована на порушення суб`єктивного особистого немайнового права особи, яке має абсолютний характер, - права на медичну допомогу. У сфері надання медичної допомоги протиправними необхідно вважати дії медичного працівника, які не відповідають законодавству у сфері охорони здоров`я, зокрема стандартам у сфері охорони здоров`я та нормативним локальним актам.

Відповідно до частини другої статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта.

Таким чином, надання несвоєчасної або некваліфікованої медичної допомоги є протиправною поведінкою медичного працівника.

Згідно з частиною четвертою статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» лікар не несе відповідальності за здоров`я хворого в разі відмови останнього від медичних приписів або порушення пацієнтом встановленого для нього режиму.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14, підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши доводи позивача, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено, що погіршення стану її здоров`я зумовлено саме неправомірними діями працівників відповідачів, також, позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями працівників відповідачів та завданою їй шкодою.

Позивачкою на підтвердження позовних вимог надано докази звернення до лікаря 07.11.2020, 09.11.2020 та виписку призначення лікарів, проте подані квитанції містять докази придбання ліків, які були призначені вже після 15.11.2020, тобто після її направлення на стаціонарне лікування.

Таким чином, позивачем не надано суду доказів щодо дотримання нею медичних приписів та встановленого режиму, призначених лікарями 07.11.2020 та 09.11.2020.

Отже, позивачкою не надано доказів на підтвердження ненадання їй працівниками відповідачів якісної та належної медичної допомоги, неналежного виконання лікарями своїх обов`язків, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволені позову судові витрати позивача не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Олександрія» Олександрійської міської ради, Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.03.2025.

Суддя Ю.В. Молонова