Справа № 127/2-1395/10
Провадження 8/127/1/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2023 року по справі № 127/2-1395/10 за нововиявленими обставинами, стягувач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", заінтересована особа Управління Забезпечення Примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про перегляд ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2023 року по справі № 127/2-1395/10 за нововиявленими обставинами, стягувач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", заінтересована особа Управління Забезпечення Примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Заява мотивована тим, що 01.07.2021року представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» Л. Л. Михайлишена звертається до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа. В заяві Михайлишена зазначає: «Оригінал виконавчого листа втрачений виконавчою службою, оскільки у відділі відсутні документи, що підтверджують направлення даного виконавчого документу на адресу Банку». Ухвалою Вінницького міського суду у справі № 127/2-1395/10 (провадження № 6/127/237/23) від 25.09.2023 року задоволено заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа. А вже 14.11.2022 року ОСОБА_2 звертається до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про стягнення 3% річних, в якій зазначає: 31.08.2015 року державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу. Вказані обставини підтверджуються постановою про повернення виконавчого документа стягувану. Оригінали письмових доказів, копії яких додані до позовної заяви, знаходяться в Банку». До цієї заяви Михайлишена додає копію постанови Відділу примусового виконання рішень у Вінницькій області від 31.08.2015 року у ВП № 19648503, з відбитком печатки «ПАТ АБ «Укргазбанк» Вінницька обласна дирекція. Відділ врегулювання проблемної заборгованості Начальник відділу Дмитренко Руслан Федорович Згідно з оригіналом 13.10.2022 року». Викладенні факти в заявах протирічать одна другій, тобто в одній заяві до суду Михайлишена стверджує, що виконавчі документи втрачені виконавчою службою, в іншій заяві стверджує, що виконавча служба повернула виконавчі документи. Вінницьким міським судом Вінницької області розглядалась заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2023 року у справі № 127/2-1395/10 за нововиявленими обставинами. Під час розгляду справи, представником Відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області, Сергієм Калинчуком подано до суду клопотання про витребування в АТ «Укргазбанк» для огляду в судове засідання оригіналу постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві № 19648503 від 31.08.2015року, належним чином завірена копія якої подана представником АТ «Укргазбанк» до Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/27680/22. Клопотання обгрунтоване тим, що в матеріалах судової справи міститься копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві № 19648503 від 31.08.2015 року, на якій відображено копію штампу АТ «Укргазбанк» про її посвідчення згідно з оригіналом, а також копія підпису та дата її посвідчення уповноваженою особою банку. Проте, в рамках виконавчого провадження № 19648503 постанова про повернення виконавчого документа стягувачові винесена (датована) 31.01.2013 року. Таким чином, постанова про повернення виконавчого документа № 19648503 від 31.08.2015 року Відділом не виносилась. Ухвалою від 02.09.2024 року, суд зобов`язав АТ «Укргазбанк» надати до суду для огляду оригінал постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві № 19648503 від 31.08.20158року, копія якої надавалась до суду. Проте, заявою від 06.09.2024 року, представник АТ «Укргазбанк» Михайлишина повідомила суд, що АТ «Укргазбанк» не може надати оригінал постанови з огляду на її відсутність у банка та наявність лише копії цієї постанови. Визнання представником АТ «Укргазбанк» Михайлишеною Л.Л. відсутності у розпорядженні банка оригіналу постанови у ВП № 19648503 від 31.08.2015 року та ствердження цим же представником АТ «Укргазбанк» у поданій нею заяві про видачу дубліката виконавчого документа, що виконавче провадження № 19648503 завершене постановою від 31.01.2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві свідчить про свідоме повідомлення цим представником АТ «Укргазбанк» Вінницького міського суду Вінницької області завідомо недостовірних відомостей та підроблення працівниками АТ «Укргазбанк» постанови у ВП № 19648503, яка також надана до суду. Зважаючи на дані обставини, Ковальчук Л.І. звернувся з заявою про вчинення кримінального правопорушення, за результатом розгляду якої, Відділом поліції № 2 ВРУП ГУНП у Вінницькій області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000239 за фактом підробки службовими особами АТ «Укргазбанк» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві № 19648503, датованої 31.08.2015 року. За фактом реєстрації Відділом поліції № 2 ВРУП ГУНП у Вінницькій області кримінального провадження № 0000239, ОСОБА_1 27.11.2024 року виданий витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, який є підтвердженням факту підробки АТ «Укргазбанк» поданої до Вінницького міського суду офіційного документа - постанови у ВП № 19648503. Як слідує з ухвали суду, заява стягувана мотивована тим, що 12 квітня 2010 року, на виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.03.2010 року у справі № 2- 1395/10 видано виконавчий лист про стягнення заборгованості за кредитним договором № 73- Ф/08 в розмірі 21 555,34 долари США а також пеню за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 1 462,62 та пеню за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 1 610,79 грн, судовий збір в сумі 1 700 грн., та витрати на ІТЗ в сумі 120 грн. Виконавчий лист пред`явлений та знаходився на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень у Вінницькій області, виконавче провадження № 19648503. Стягувач стверджує, що згідно відповіді Відділу примусового виконання рішень у Вінницькій області від 29.03.2021 року № 4152/2.3-22/1 виконавче провадження завершено 31.01.2013 року згідно п.2 ч.І ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, яка діяла на день прийняття постанови). Виконавчий лист № 2-1395 від 12.04.2010 року при завершенні виконавчого провадження направлений на адресу стягувана. Однак стягувач стверджує, що ні постанова, ні оригінал виконавчого документу на адресу Банку не надходив, з чого робить висновок, що оригінал виконавчого документа втрачений виконавчою службою, що зумовило звернення стягувана 01.07.2021 року із заявою про видачу дубліката виконавчого листа. Під час розгляду справи, судом встановлено, що в процесі примусового виконання рішення Ленінського районного суду міста Вінниці від 01.03.2010 року на підставі виконавчого листа № 2-1395/10 в межах виконавчого провадження № 19648503 реалізоване майно та кошти від реалізації в сумі 60 426,96 грн. перераховані банку. У зв`язку з відсутністю іншого майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення, 31.01.2013 року державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу. Системний аналіз інформації, повідомленої суду стягувачем у заяві № 20702/814 від 01.07.2021року та позовній заяві № 50702/1624 від 14.11.2022 року дають підстави для висновку, що справжньою підставою для звернення стягувача до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа пропущення стягувачем зазначеного державним виконавцем строку повторного пред`явлення виконавчого листа № 2-1395 до виконання в строк до 31.08.2018 року та намагання нівелювати правові наслідки спливу такого строку, шляхом удавання втрати виконавчого листа. Таким чином, впродовж часу з вересня 2015 року до вересня 2018 року стягувач не вживав жодних дій, спрямованих на повторне звернення виконавчого листа до примусового виконання чи отримання дубліката виконавчого листа взамін втраченого, чим допустив невиправдане зволікання з реалізації своїх прав стягувача. І лише у червні 2021 року, завідомо знаючи, що визначений законом трирічний строк звернення виконавчого листа до примусового виконання сплив, стягувач почав спроби отримати дублікат виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання. Таким чином, стягувач вдався до зловживання своїми процесуальними правами, з метою нівелювання правових наслідків спливу встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, що є порушенням фундаментального принципу правової визначеності, який включає і обізнаність з процесуальними наслідками не реалізації особою своїх прав в межах преклюзивного строку. Просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2023 року у справі № 127/2-1395/10 та у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення - відмовити.

Ухвалою суду від 30.01.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб.

12.02.2025 року представник ПАТ АБ «Укргазбанк» надав суду відзив на заяву, згідно якої просив відмовити в задоволенні заяви.

17.02.2025 року заявник надав суду відповідь на відзив, згідно якої просить суд заяву задовольнити.

20.02.2025року представник ПАТ АБ «Укргазбанк» надав суду заперечення на відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали заяви та справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Так, ухвалою Вінницького міського суду у справі № 127/2-1395/10 (провадження № 6/127/237/23) від 25.09.2023 року задоволено заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа.

Як стверджує заявник що 01.07.2021 року представник Банку звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання, в якій вказала, що оригінал виконавчого листа втрачений виконавчою службою, оскільки у відділі відсутні документи, що підтверджують направлення даного виконавчого документа на адресу банку. А вже 14.11.2022 року той же представник Банку звернувся до суду з позовом про стягнення 3 % річних та у позовній заяві зазначає, що 31.08.2015 року державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу. Вказані обставини підтверджуються постановою про повернення виконавчого документа стягувачу. Викладені факти в заявах протирічать одна другій, тобто в одній заяві до суду представник стверджує, що виконавчі документи втрачені виконавчою службою, в іншій заяві стверджує, що виконавча служба повернула виконавчі документи.

З викладеного вбачається, що саме таке протиріччя заявник вважає нововиявленою обставиною, яка може вплинути на висновки суду щодо видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання.

Однак, як вбачається зі змісту заяви представник Банку, посилається на інформацію надану 29.03.2021 року Управлінням забезпечення Примусового виконання рішень у Вінницькій області ЦентральноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі Управління примусового виконання рішень), яка підтверджує, що 31.01.2013 року виконавче провадження завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та повернуто виконавчий документ стягувачу. В заяві вказано, що ні постанова, ні оригінал виконавчого документу на адресу банку не надходив.

В позовній заяві представник Банку також посилається на факт завершення виконавчого провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом повернення виконавчого документа стягувачові, але не зазначає, що оригінал виконавчого документа знаходиться у банку. В обґрунтування втрати оригіналу виконавчого листа представник банку посилається на те, що надати докази надіслання виконавчого листа стягувачу Управління примусового виконання рішень не може, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені за терміном зберігання та зазначає про відсутність у Банку оригіналу виконавчого документа, що свідчить про його втрату.

Наявність засвідченої представником банку копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачові без виконання не спростовує факту втрати виконавчого листа та не є істотною обставиною для справи. Відбиток штампа «з оригіналом згідно» на постанові, що міститься в матеріалах цивільної справи про стягнення 3 %, не підтверджує отримання Банком даного документа разом із оригіналом виконавчого листа, оскільки, уся вхідна кореспонденція у Банку реєструється відповідальною особою, про що на документі проставляється відмітка про дату отримання та вхідний номер кореспонденції.

На вказаній постанові відсутня відмітка вхідної кореспонденції банку, що свідчить про те, що вона не реєструвалася у вхідній кореспонденції банку.

Крім того, уся вихідна кореспонденція виконавчої служби підлягає реєстрації, однак виконавча служба заявляє, що по завершенні виконавчого провадження виконавчий лист був направлений на адресу стягувача, однак доказів направлення постанови з виконавчим листом банку надати не може, про що зазначила у своїй відповіді.

З викладеного вбачається, що у заяві про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання та у позовній заяві про стягнення 3 % річних відображений один і той же факт: завершення виконавчого провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом повернення виконавчого документа стягувачові, однак у заяві про видачу дубліката виконавчого листа представник банку додатково підтвердив відсутність оригіналу виконавчого листа у банку та Управлінні примусового виконання рішень.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: зокрема, є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Предметом доказування у справі про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання, є факт втрати оригіналу виконавчого документу та поважність пропуску строку його пред`явлення до виконання. Втрата оригіналу виконавчого листа досліджувалися судом першої інстанції та апеляційним судом. Апеляційний суд зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист перебував на примусовому виконанні тривалий період, та був повернутий стягувачові, але докази його отримання останнім відсутні. Доказів зворотного ОСОБА_1 не надав.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Наявність копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачові не спростовує факт відсутності оригіналу виконавчого листа у виконавчій службі та в банку, тобто факт його втрати, оскільки постанова разом із оригіналом виконавчого документа повинна бути направлена стягувачові, а відповідні докази їх направлення відсутні.

Крім того, як зазначив Боржник у заяві від 12.12.2023 року про існування таких обставин він дізнався 16.11.2023 року під час підготовки до апеляційного розгляду своєї апеляційної скарги Вінницьким апеляційним судом, співставивши зміст заяви банку у даній справі зі змістом позовної заяви у справі № 127/27680/22.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених цим пунктом, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, тобто на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її в суді.

Розгляд цивільної справи № 127/27680/22 про стягнення з ОСОБА_1 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання завершився 13.02.2023 року ухваленням рішення суду. Як зазначено у рішенні, відповідач повідомлений про відкриття провадження з направленням копії позовної заяви з додатками та подав відзив на позов.

Після ухвалення рішення про стягнення 3 %, 25.09.2023 року у суді першої інстанції, завершився розгляд справи за заявою банку про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку його пред`явлення до виконання. У судовому засіданні приймав участь представник боржника, а також були подані заперечення проти заяви банку, в яких викладені обставини, на які посилається боржник як на підставу своїх заперечень, серед яких не було посилання на вказану обставину, хоча матеріали обох справ були наявні у боржника. Також, боржник був знайомий із матеріалами обох справ, що підтверджується рішеннями суду, що набрали законної сили, по обох справах. Це свідчать про те, що обставина, на яку боржник посилається як на підставу перегляду ухвали, не є нововиявленою, оскільки вона була йому відома на час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку його пред`явлення до виконання і боржник мав можливість зазначити цю обставину, як підставу для своїх заперечень щодо видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку, а суд мав би можливість надати оцінку вказаній обставині та врахувати її при прийнятті рішення.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Крім того, заявник у своїй заяві про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами вказує, що визнання представником банку відсутності у розпорядженні банка оригіналу постанови ВП № 19648503 від 31.08.2015 року та ствердження представником банку у поданій нею заяві про видачу дубліката виконавчого документа, що виконавче провадження №19648503 завершене постановою від 31.01.2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві свідчить про свідоме повідомлення цим представником завідомо недостовірних відомостей та підроблення працівниками банку постанови ВП №19648503, яка також надана до суду.

Однак, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказані обставини не відповідають дійсним обставинам справи.

Адже, на виконання ухвали суду від 02.09.2024 року у заяві про надання для огляду в суді оригіналу постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, представник банку повідомила, що не може надати оригінал постанови, оскільки, на даний час, в наглядовій справі боржника наявна лише копія постанови. Тобто дана заява не може бути оцінена, як доказ відсутності оригіналу витребуваної судом постанови на момент засвідчення її копії іншим представником Банку та надання до суду позову про стягнення 3 % річних, оскільки не містить відповідної інформації.

Крім того, боржник порушуючи правовий принцип презумпції невинуватості, за яким припускається невинність до того часу, поки винну не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, що набрав законної сили, звинувачує працівників Банку у наданні недостовірних відомостей та підроблення постанови у ВП №19648503. На підтвердження вказаної обставини посилається на початок досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000239 за фактом підробки службовими особами АБ «Укргазбанк» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 31.08.2015 року, що є недостовірною інформацією, оскільки кримінальне провадження порушене за фактом, а не проти службових осіб АБ «Укргазбанк».

Крім того, боржник у заяві вказує, що факт реєстрації Відділом поліції кримінального провадження, є підтвердженням факту підробки АБ «Укргазбанк» поданої до Вінницького міського суду офіційного документа постанови у ВП №19648503, а тому вважає дану обставину нововиявленою.

Відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Як вказав у заяві заявник, у кримінальному провадженні, порушеному по факту підробки документів, лише розпочате досудове розслідування, тому вказана обставина в силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

В постанові від 19.06.2024 у справі № 372/4154/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду висловився щодо обставин, які не можуть вважатися нововиявленими обставинами. Відповідно до положень статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи на думку колегії суддів не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав.

Викладеними обставинами, наданими на їх підтвердження доказами та доказами, що містяться в матеріалах справи № 127/2-1395/10 підтверджується, що боржник на час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання знав про наявність постанов про повернення виконавчого документа стягувачові з різними датами, однак у своїх запереченнях проти видачі дубліката виконавчого листа не посилався на даний факт як на підставу своїх заперечень, також не посилався на даний факт і в свої апеляційній скарзі на ухвалу про видачу дубліката виконавчого листа.

Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами в разі, якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи ( постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року (пункти 27, 28)).

Рішення ЄСПЛ у справі про перегляд «Х проти Чехії» (X v. The Czech Republic, заява № 64886/19). Суд, серед іншого, звернув увагу на те, що відповідно до п. 80 Регламенту Суду: сторона може, у разі виявлення факту, який за своєю природою міг би мати вирішальний вплив і який на момент ухвалення рішення був невідомий Суду та не міг обґрунтовано бути відомим цій стороні, звернутися до Суду із запитом про перегляд такого рішення. Суд зауважив, що для того, щоб запит про перегляд був прийнятий, всі умови, викладені у п. 80 Регламенту, повинні бути виконані (McGinley and Egan v. the United Kingdom (перегляд), № 21825/93 та 23414 /94, п 36; Bugajny and Others v. Poland (перегляд), № 22531/05, п. 26, Mindek v. Croatia (перегляд), № 6169/13, п. 17). За дуже конкретних обставин цієї справи виникає питання, по-перше, щодо того, чи оскаржений заявницею факт «був невідомий ЄСПЛ», коли було ухвалено рішення; друге питання стосується застосовності вимоги щодо прийнятності про те, що новий факт «не міг обґрунтовано бути відомим» заявниці; третя відповідна умова полягає у тому, що новий факт «за своєю природою міг мати вирішальний вплив» (поряд із тим, що юридична визначеність має переважати, якщо залишаються сумніви щодо того, чи новий факт дійсно мав вирішальний вплив на первинне рішення суду).

Судове рішення не може переглядатись за нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК України порушує принцип правової визначеності та право на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) ЄСПЛ зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Рішення ЄСПЛ у справі «Мітсопулос проти України» (заява № 62006/09, п.п. 21-22) Суд зробив висновок, що перегляд і скасування рішення суду, яке набрало законної сили і підлягало виконанню, повинно ґрунтуватися на «особливих і непереборних обставинах», а, у протилежному випадку, це суперечитиме принципу юридичної визначеності, закріпленому пунктом 1 статті 6 Конвенції. Рішення ЄСПЛ у справі «Желтяков проти України» (заява № 4994/04, п.п. 42-43) Суд повторює, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів («Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], заява № 28342/95, п. 61-62). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов?язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру («Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52).

Рішення ЄСПЛ у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04, п.п. 33-34) Суд також звернув увагу на, те що принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться у статтях 424, 426 ЦПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви та залишити відповідне судове рішення в силі, задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто, ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

При цьому слід відмітити, що ознаку "не були і не могли бути відомі особі" потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що наведені в заяві обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 423 ЦПК України, які б давали підстави скасувати судове рішення, а тому заяву слід залишити без задоволення.

При цьому суд наголошує, що розглядаючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, важливо не порушувати балансу між можливістю переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами і принципом юридичної визначеності, який є складовою верховенства права. Принцип юридичної визначеності вимагає, серед іншого, що якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинне ставитися під сумнів. Юридична визначеність передбачає повагу до принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі. Відхилення від цього принципу можна виправдати лише наявністю обставин суттєвого і непереборного характеру. Європейський суд з прав людини допускає можливість судового перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, але лише у межах, що не порушують принципу юридичної визначеності.

На підставі викладеного, керуючись 258-261,268,423, 429 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2023 року по справі № 127/2-1395/10 за нововиявленими обставинами, стягувач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", заінтересована особа Управління Забезпечення Примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 20.03.2025року.

Суддя: