УХВАЛА

18 березня 2025 року

м. Київ

справа № 752/11762/20

провадження № 61-3096ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Макара Івана Івановича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», треті особи: дочірнє підприємство «Київський облавтодор», ОСОБА_2 , про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - АТ «ДАК «Автомобільні дороги України»), треті особи: дочірнє підприємство «Київський облавтодор» (далі - ДП «Київський облавтодор»),

ОСОБА_2 , в якому просив суд:

- визнати незаконним наказ АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 90-ВК

від 05 травня 2020 року про дострокове розірвання контракту від 22 червня

2018 року № 213 та з 05 травня 2020 року про звільнення з посади директора ДП «Київський облавтодор»;

- визнати незаконним наказ № 78-ВК від 14 квітня 2020 року про тимчасове,

з 14 квітня 2020 року відсторонення від виконання повноважень директора ДП «Київський облавтодор»;

- визнати незаконним наказ № 30 від 06 березня 2020 року про оголошення догани;

- поновити його на роботі на посаді директора ДП «Київський облавтодор» АТ «ДАК «Автомобільні дороги України»;

- стягнути з АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 206 407,97 грн за період з 05 травня 2020 року по

30 червня 2020 року;

- стягнути з АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на відшкодування моральної шкоди 34 580,00 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня

2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «ДАК «Автомобільні дороги України», треті особи: ДП «Київський облавтодор», ОСОБА_2 , про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без задоволення.

У січні 2025 року до Верховного Суду вперше надійшла касаційна ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2025 року повернуто касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня

2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року.

20 лютого 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку вдруге надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - Макара І. І. на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Макара І. І. на рішення Голосіївського районного суду м. Києва

від 03 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року повернуто заявнику.

05 березня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Макар І. І. засобами поштового зв`язку втретє звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року (надійшла до суду 11 березня 2025 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд скасувати оскаржувані судові рішення, передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 12 березня 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Макара І. І. залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано: надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи; надати обґрунтоване клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

17 березня 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку, на усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 12 березня 2025 року, надійшла уточнена касаційна скарга.

В уточненій касаційній скарзі представник заявника заявив клопотання про поновлення строків подачі касаційної скарги та вказав, вперше касаційну скаргу було подано в межах тридцятиденного строку.

Однак, в уточненій касаційні скарзі представник заявника знову не виконав вимоги статті 389 ЦПК України.

В уточненій касаційній скарзі заявника, як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Однак, представник заявника не наводить обов`язкові підстави, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України (хоча про умову їх обґрунтування прямо вказано в пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Всі доводи уточненої касаційної скарги зводяться до того, що суд апеляційної інстанції не дослідив або частково не дослідив зібрані у справі докази.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України,

у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга вважається неподаною та повертається заявникові.

Оскільки станом на 18 березня 2025 року не виконані вимоги, викладені в ухвалі Верховного Суду від 12 березня 2025 року щодо необхідності зазначення конкретних підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, це перешкоджає Верховному Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Макара І. І. підлягає визнанню неподаною та поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Макара Івана Івановича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць