Справа № 473/888/25
РІШЕННЯ

іменем України

"19" березня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді Ротар М.М.,

за участю: секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вознесенська державна нотаріальна контора Миколаївської області, ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд: розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 12 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В., зареєстрований в реєстрі за №602; застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме повернути у власність позивача житловий будинок та земельну ділянку, скасувати державну реєстрацію їх обтяжень; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що він уклав з відповідачем вищевказаний договір довічного утримання. На підставі п.1.1 договору передав у власність відповідачки житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1500 га цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку. В свою чергу відповідачка зобов`язалася довічно утримувати позивача та його дружину. Однак відповідачка у березні 2022 року виїхала за кордон та не виконує обов`язки по договору довічного утримання.

З огляду на вказані обставини, керуючись п.1 ч.1 ст.755 ЦК України, п.4.3 договору, позивач вважає за доцільне ініціювати процедуру розірвання договору довічного утримання із поверненням йому у власність відчуженого нерухомого майна та скасуванням накладених приватним нотаріусом обтяжень, що можливо виключно в судовому порядку.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження; розпочато стадію підготовчого провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання надіслала заяву про визнання нею позовних вимог про розірвання договору довічного утримання та інших вимог, похідних від цієї. Не заперечувала проти ухвалення рішення за її відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Третя особа Вознесенська державна нотаріальна контора в судове засідання надіслала заяву, в якій просили розгляд справи здійснювати без участі нотаріуса, проти задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України.

Зважаючи на те, що жоден із учасників справи не заявив про свою участь в підготовчому судовому засіданні, суд вважає за можливе ухвалити рішення на стадії підготовчого провадження у письмовому порядку.

Керуючись положеннями ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України, а саме, визнання у відповідності до вимог ст.206 ЦПК України, відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що маються законні підстави для прийняття визнання відповідачем позову та його задоволення за результатами підготовчого провадження із ухваленням відповідного рішення, виходячи з позиції відповідача та обсягу наявних у справі доказів. При ухваленні судового рішення по суті заявлених вимог суд виходить з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 був власником нерухомого майна, а саме земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :09:069:0017, розташована за адресою АДРЕСА_1 та житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами загальної площею 67,0 кв.м., що розташований на цій земельній ділянці.

У вказаному житловому будинку проживають та зареєстровані позивач ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3 .

12.10.2020 року між ОСОБА_1 як «відчужувачем» та ОСОБА_2 як «набувачем» було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В., зареєстрований в реєстрі за №602, за умовами якого відчужувач передав у власність набувачеві, а набувач прийняла від відчужувача у власність належні йому на праві приватної власності житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1500 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , взамін чого набувач ОСОБА_2 зобов`язана надавати відчужувачеві ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_3 довічне матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування).

Відповідно до п.4.3 договору, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку.

На житловий будинок і земельну ділянку, які є предметом за договором довічного утримання (догляду), державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищено Л.В., як реєстратором речових прав проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 12.10.2020 року, номер відомостей про речове право в Державному реєстрі речових прав 38625323.

Відповідно до ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, натомість набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Аналіз ст.744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і з догляду, розмежував указані поняття: утримання характерне для зобов`язань майнового характеру; догляд з-поміж іншого може полягати в конкретних діях, турботі та піклуванні набувача про відчужувача з огляду на його похилий вік та потребу в сторонній допомозі.

Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що позивачем умови договору довічного утримання (догляду) від 12.10.2020 року виконані у повному обсязі. Крім того, на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом накладено заборону на відчуження зазначеної у договорі земельної ділянки та житлового будинку до виконання, припинення чи розірвання договору, що зареєстровано в реєстрі за №603,604, запис про обтяження у Державному реєстрі речових прав №38626051 від 12.10.2020 року та № 38626448 від 12.10.2020 року.

Спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_2 за договором довічного утримання (догляду) від 12.10.2020 року, дія якого станом на теперішній час є чинною. Звертаючись до суду, ОСОБА_1 вказував на невиконання відповідачем умов спірного договору довічного утримання. На стадії підготовчого провадження відповідач ОСОБА_2 беззаперечно визнала ці обставини, подавши в порядку ст.206 ЦК України заяву про визнання позовних вимог.

За змістом ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч.1 ст.756 ЦК України).

У силу ч.ч.2, 3 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Враховуючи, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування пред`явлених вимог, беззаперечно визнаються відповідачем, при цьому суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання відповідачем, тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України суд визнає ці обставини є такими, що визнаються учасниками справи та не підлягають окремому доказуванню. Таким чином, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову, тому що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. До того ж, за встановлених обставин та в силу приписів чинного законодавства, розірвання договору довічного утримання (догляду) задля захисту прав позивача можливе виключно в судовому порядку.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір за три позовні вимоги немайнового характеру в загальному розмірі 3633,60 гривень.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.ст.141, 142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача та визнання позову відповідачем на стадії підготовчого провадження.

Відповідно до ст..142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи викладене, а також те що відповідач не заперечує щодо розірвання договору довічного утримання, суд вважає що даний позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, а також стягує із відповідача на корить позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1816,80 грн.

Крім того суд вважає за можливим повернути позивачу 50% судового збору 1816,80 грн. , що був сплачений ним при зверненні до суду з державного бюджету

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 142, 206, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вознесенська державна нотаріальна контора Миколаївської області, ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 12 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 як «відчужувачем» та ОСОБА_2 як «набувачем», посвідчений державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В., зареєстрований в реєстрі за №602 .

Повернути у власність ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) майно - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 разом з земельною ділянкою площею 0,1500 га, кадастровий номер :09:069:0017, яка призначена для обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд та розташована за цією ж адресою.

Скасувати державну реєстрацію обтяження нерухомого майна - житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 - заборону на нерухоме майно, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 54540438 від 12.10.2020 року, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 38626051 від 12.10.2020 року.

Скасувати державну реєстрацію обтяження нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,1500 га, яка призначена для обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд та розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :09:069:0017) - заборону на нерухоме майно, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 54540930 від 12.10.2020 р., номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 38626448 від 12.10.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) судовий збір - 1816(одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень) 80 коп.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) за рахунок коштів з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого при зверненні до суду згідно з квитанціями АТ «Таскомбанк» №0876-6748-3307-6700 від 19.03.2025 року, №1336-6310-7086-5628 від 19.02.2025 року, що становить 1816(одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень) 80 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Ротар