Справа № 211/4333/24
Провадження № 2/211/192/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 березня 2025 року
Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Костенко Є.К.,
за участю секретаря судового засідання Гоєнко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оспорювання батьківства, -
08.07.2024 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шаповал Олена Володимирівна в інтересах та від імені ОСОБА_1 звернулась до суду через систему «Електронний суд» з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оспорювання батьківства.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.08.2019 вона уклала шлюб з ОСОБА_5 , який зареєстрований у Центрально-Міському районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №562, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Також, позивач має дочку від попереднього шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому, позивач розлучилась із ОСОБА_5 і уклала шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у Покровському районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), актовий запис №91, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу із ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 народила ІНФОРМАЦІЯ_3 сина ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Син ОСОБА_8 потребує постійного вартісного лікування, в тому числі стаціонарного. Позивач не працює у зв`язку із доглядом за дитиною до досягнення сином трьох років, ОСОБА_4 проходе лікування після травми і контузії. ОСОБА_8 часто і важко хворіє, що підтверджується відповідними виписками з лікарні, результатами медичних обстежень. У ОСОБА_4 є позашлюбний син від відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якого ОСОБА_4 в порядку ст. 135 СК України записав на себе під час відносин з відповідачем. Позивач стверджує, що ОСОБА_4 не є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і про це він дізнався у 2023 році, коли побачив ОСОБА_3 , оскільки біологічної схожості між ними не має. Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.02.2005 у справі № 2-556/2005 стягнуто з ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на користь матері дитини ОСОБА_2 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27.09.2005. На підставі виконавчого листа №2-550 від 18.10.2005 державним виконавцем Довгинцівського ВДВС м. Кривого Рогу 26.05.2014 відкрито виконавче провадження № 43443482. Позивач зазначає, що ОСОБА_4 аліменти стягувачці надавав особисто, довіряючи їй та ще за місцем роботи проводилося відрахування бухгалтерією. У зв`язку із тим, що позивач має обґрунтовані сумніви у батьківстві ОСОБА_4 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з огляду на постійне штучне створення боргів по аліментах, чинення різних перешкод відповідачами третій особі і позивачу у реалізації їх прав на власність, особистих немайнових прав, при повній відсутності спілкування сина з батьком, та зі слів відповідача ОСОБА_2 , що ОСОБА_4 не є батьком сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивач просить суд виключити відомості про ОСОБА_4 , як батька дитини з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухвалою суду від 19.07.2024 позовну заяву було залишено без руху.
26.07.2024 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 31.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.
09.01.2025 підготовче судове засідання було закрито, справа призначено до розгляду по суті.
Ухвалою суду від 19.03.2025 постановлено проводити заочний розгляд справи.
Позивач та її представник в останнє судове засідання не з`явилися, подали заяву про закінчення розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзив на позов до суду не надали, про причину неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені завчасно належним чином.
Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку зі станом здоров`я.
Представник третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав заяву про розгляд справи без його участі.
У відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування у провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, крім того, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, з`ясувавши фактичні обставини справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності дійшов таких висновків.
Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).
Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У свою чергу підстави звільнення від доказування визначені у ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.
Крім того, за змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 сплачував аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення повноліття останнім.
Даний факт підтверджується позивачем у позовній заяві, не заперечений третьою стороною ОСОБА_4 .
Крім того, згідно з інформацією веб-сайту «Судова влада» та відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, у провадженні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває справа № 211/2098/23 про стягнення з ОСОБА_4 , аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на користь матері дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на період його навчання в ВСП "Автотранспортному коледжі Криворізького національного університету".
Позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що наявне свідоцтво про шлюб від 06.03.2021, серія НОМЕР_3 , актовий запис №91, та мають спільну дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.08.2021, серія НОМЕР_1 , актовий запис №833.
Дитина має ряд хронічних захворювань, що підтверджується наданими позивачем медичними документами.
Згідно з вимогами ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Враховуючи зазначену обставину, суд зазначає, що предметом даного судового розгляду є оспорювання батьківства, тому вважає, що подані позивачем документи щодо стану здоров`я її дитини від попереднього шлюбу та документи щодо стану виконання третьою особою аліментних зобов`язань не належать до предмету доказування у даному провадженні, тому суд не надає їм правову оцінку.
Крім того, представником позивача у даній справі було порушено клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.
Під час вирішення даного клопотання сторона позивача відмовилася від його розгляду, оскільки аналогічна експертиза за участю тих самих сторін була призначена у іншій цивільній справі №211/2098/23, яка перебуває у провадженні іншого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу.
У зв`язку з тим, що експертиза не була проведена через не явку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 представник позивача просила суд застосувати ст. 109 ЦПК України та визнати доведеним факт, для з`ясування якого була призначена експертиза.
Надаючи оцінку даному клопотанню, суд вважає неможливим вважати встановленим факт того, що ОСОБА_4 не є біологічним батьком ОСОБА_3 , з огляду на такі обставини.
Як було зазначено раніше, судова експертиза була призначена не в межах даної справи, а у справі №211/2098/23, тому встановлювати факт, для з`ясування якого була призначена експертиза, повинен саме той склад суду, який її призначив, а не інший склад суду, який розглядає іншу справу між тими ж сторонами.
Провадження у справі №211/2098/23 на теперішній час триває, остаточне судове рішення не ухвалено.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, лише ті обставини, які встановлені рішенням суду, що набрало законної сили.
Таким чином, суд вважає, що встановлення факту на підставі ст. 109 ЦПК України щодо експертизи, призначеної у іншій цивільній справі, виходить поза межі повноважень суду у даному провадженні.
Статтею 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.
Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки записаний батьком за спільною заявою із ОСОБА_2 в порядку статті 126 СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.
У пунктах 11, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.
У зазначеному випадку батьківство оспорюється позивачем ОСОБА_1 шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини.
Відповідно до ст. 136 СК України оспорити батьківство може лише особа, яка записана батьком дитини.
Аналогічні правові висновки сформовані Верховним судом у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 461/3122/19 від 31.07.2023; постанові Касаційного цивільного суду у справі №542/1042/17 від 20.10.2021.
Таким чином, позивачка ОСОБА_1 не наділена правом на звернення до суду з позовом про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини - ОСОБА_3 , оскільки таке право належить виключно особі, яка записана, як батько дитини.
Крім того, ч. 3 ст. 136 СК України передбачено, що оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто, на момент звернення позивача до суду з даною позовною заявою 08.07.2024 ОСОБА_3 було 19 років.
З огляду на зазначене, згідно з вищезазначеними вимогами Сімейного кодексу України позивач звернулася з позовом поза межами строку, який надається на оспорювання батьківства.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню.
Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Так як позивач при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 7, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а у задоволенні позовних вимог їй відмовлено, суд вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору віднести за рахунок держави.
Крім того, з огляду на те, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл інших судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, суд не здійснює і залишає їх за позивачем.
Керуючись ст.ст. 136, 140 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 77-81, 89, 141, 259, 263-266, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оспорювання батьківства - відмовити.
Судові витрати зі сплати судового збору віднести за рахунок держави.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складено 19.03.2025.

Суддя Є.К. Костенко