Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/147/25

Провадження № 2/439/209/25

04 березня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач: Бродівська міська рада Львівської області,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Бродівської міської ради Львівської області, про визнання права власності на спадкове майно за законом, ухвалив таке рішення.

Позивачка ОСОБА_1 до Бродівського районного суду Львівської області із позовними вимогами до відповідача: Бродівської міської ради Львівської області, в яких просить суд визнати право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , - за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на спадкове майно за законом.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається із квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 1,7521 га, кадастровий номер :01:003:0011, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2293, кадастровий номер :06:006:0146, житлового будинку садибного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка після смерті матері, прийняла спадкове майно, як єдиний спадкоємець першої черги за законом.

13 березня 2024 року приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Львівської області, було видано свідоцтва про права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 1,7521 га, кадастровий номер :01:003:0011.

Разом з тим, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок садибного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього.

Факт того, що правовстановлюючі документи на даний будинок відсутні також підтверджується довідкою із Золочівського МБТІ.

При житті покійна ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 жодних правовстановлюючих документів на даний житловий будинок не оформила та на даний час жодних правовстановлюючих документів на даний будинок немає.

На день смерті покійна ОСОБА_3 проживала і була зареєстрована одна за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачка звертає увагу, що вона бажає реалізувати власні спадкові права.

Відтак, позивачка мотивує, що з метою проведення належної правової процедури реалізації власних спадкових прав, вона вимушена звернутися до суду за захистом свого невизнаного права.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

20 січня 2025 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів зі дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явився. Від них надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд задовольнити останні.

Відповідач участь свого представника під час судового засідання не забезпечив. Від представника відповідача: ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, позовні вимоги визнає повністю та просить суд такі задовольнити.

За змістом нормативних положень частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, підготовче засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України.

За правилами частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02 серпня 2023 року (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21 квітня 1990 року, ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_3 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 11 жовтня 2013 року, ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с.9).

Відповідно до довідки про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна за № 14 від 15 січня 2025 року, згідно з якою дані про реєстрацію права власності на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , у КП ЛОР «Золочівське МБТІ» відсутні (а.с. 14-17).

Довідкою № 70 від 08 квітня 2024 року, відповідно до якої згідно із даними по господарської книги №1 власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , була ОСОБА_3 (а.с.20).

Згідно із довідкою виданою Бродівською міською радою №69 від 08 квітня 2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.19).

Мотиви суду.

За змістом статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За правилами частини 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

- реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

- на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним Кодексом України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), зокрема на підставі записів у погосподарських книгах.

Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Вимогами частини 1 статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Аналогічні норми дублюються у нормі статті 5 Цивільного кодексу України, де вказується, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

За правилами статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Нормативними приписами статті 1218 Цивільного кодексу України визначено, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 Цивільного кодексу України).

Нормою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вирішуючи питання визнання права власності в порядку спадкування, суд виходить з того, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 . Спадкоємиця ОСОБА_6 прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її матері: ОСОБА_3 , шляхом подання заяви про прийняття спадщини у шестимісячний стирок

ОСОБА_1 частково реалізувала своє право, оскільки отримала свідоцтва про права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 1,7521 га, кадастровий номер :01:003:0011.

Однак, у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , її було відмовлено, з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на дане майно.

Водночас житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належав ОСОБА_3 , що було встановлено судом.

Суд наголошує на тому, що позивач об`єктивно позбавлений можливості прийняти належну йому частину спадщини у позасудовому (нотаріальному порядку). Відтак, визнання права власності фактично є винятковим способом захисту прав позивача.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право на спадкове майно; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що сторони не заперечують проти ухвалення рішення на користь позивача; те, що ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 10, 81, 89, 206, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , як на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 04 березня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: Бродівська міська рада Львівської області, місцезнаходження: Львівська область, Золочівський район, м. Броди, площа Ринок,20, .

Суддя Б.М. Петейчук