Провадження № 2/641/408/2025 Справа № 641/3388/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого у справі судді Чайка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Шумейко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали справи № 641/3388/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, в якому просить встановити факт її постійного проживання з її чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , а також вихнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Після смерті останнього відкрилася спадщина, в саме квартира за вищевкзаною адресою. Спадкоємцями є позивач та їх із померлим син ОСОБА_2 , які у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звернулися. ОСОБА_2 після сметрі батька спадщину не прийняв та не претендує на неї. Позивач вважає, що спадщину після смерті чоловіка прийняла вона, оскільки вони з чоловіком багато років фактично проживали у належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Правовсановлюючі документи на спірну квартиру знаходяться у позивача, та у квітні 2024 року вона звернулась до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак постановою приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу Кимлик Н.І. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки останньою не було надано документів на підтвердження факту її спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Незважаючи на реєстрацію за різними адресами, позивач з чоловіком проживали у належній їй квартирі, вели спільне господарство, спільно здійснювали покупки, сплачували комунальні платежі як за спірну квартиру, так і за квартиру в якій проживали. У зв`язку з неможливістю оформлення своїх спадкових прав у позасудовому порядку, позивач звернулась до суду з вищевкзаним позовом.

Ухвалою суду від 27.05.2024 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, а також витребувано спадкову справу.

Ухвалою суду від 27.08.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду, також задоволено клопотання позивача про виклик свідків.

28.10.2024 представником відповідача надано письмові пояснення, в яких зазначено, що вказані позивачем у позовній заяві доводи не доводять факту її спільного проживання з ОСОБА_3 та не дають підстав для визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги вважав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Зазначив, що спадщину після смерті його батька ОСОБА_3 не прийняв та не претендує на неї.

Заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 23.11.1985 року, зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 віж 04.10.1982 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають сина ОСОБА_2 , який є третьою особою у даній справі.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 25.08.2023 року, лікарським свідоцтвом про смерть № 286, а також свідоцтвом про поховання останнього.

Зі змісту свідоцтва про право власності на житло реєстраційний номер № НОМЕР_4 від 19.12.1997 року вбачається, що під час шлюбу з позивачем ОСОБА_3 набув на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 30,2 кв.м. Також цей факт підтверджується технічним паспортом на вказану квартиру, виданим на ім`я ОСОБА_3 .

На виконання ухвали суду від 27.05.2024, приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області Кимлик Н.І. надана копія спадкової справи № 5/2024, заведеної після смерті ОСОБА_3 , відповідно до якої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернулась до приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу Харківської області Кимлик Н.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємець, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.04.2024 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_1 не було підтверджено факту постійного її проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини жодним документом.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19.03.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 19.04.2024, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Зі змісту комплексного договору добровільного страхування майна та відповідальності від 18.12.2010 року, вбачається, що ОСОБА_3 придбано хлібопіч, та у вищевказаному договорі зазначено адресу його фактичного мешкання, а саме АДРЕСА_1 , за якою також зареєстрована та мешкає позивач ОСОБА_1 .

Крім того, в судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які повідомили, що позивач та померлий ОСОБА_3 жили все життя разом у зареєстрованому шлюбі до його смерті у 2023 році, мали сина ОСОБА_2 . Мешкали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . У квартирі по АДРЕСА_4 мешкала мати позивача. Позивач з чоловіком вели спільне господарство, робили ремонт у помешканні, робили спільно покупки. На день смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали разом більше 20 років.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких лежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту не пов?язується з ступним вирішенням спору про право.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної у Постанові від 10.01.2019 р. по справі № 484/747/17 - відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Таким чином, суд вважає, що факт постійного проживання позивача та її чоловіка ОСОБА_3 на день смерті останнього за адресою АДРЕСА_1 знайшов своє підтвердження в процесі розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права разі його у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права на інтересу.

Відповідно до ст.1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав і обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов?язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до ст.1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідачем не спростовані доводи позивача щодо факту спільного проживання її з померлим ОСОБА_3 та ведення ними спільного господарства, натомість, оцінюючи докази надані позивачем на підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу для задоволення позовних вимог, суд вважає що надані позивачем докази знайшли своє підтвердження та свідчать про те, що вона спільно проживала з померлим ОСОБА_3 та вони вели спільне господарство, здійснювали спільні покупки, мали спільний бюджет, проживали однією сім`єю.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15,16,1216,1219,1221,1261,1268 ЦК України, ст.ст 1,2,11,12,13,76,81 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення виготовлений 19.03.2025 року.

Суддя І.В.Чайка