Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Вороніної М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу №205/12206/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі: відділу №7 у м.Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 13.09.2024 року звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу №7 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

В обґрунтування заяви зазначив, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Харків, проживав у совхозі Садовод Великобурлацького району Харківської області, що підтверджується даними особової картки.

До 8 класу навчався у Вовчанській спецшколі. З 01.09.1977 по 26.04.1980 навчався на денному відділенні на базі базової загальної середньої освіти з отриманням повної загальної середньої освіти в Міському професійно-технічному училищі №20 м.Харкові за професією «Муляр».

30.04.1980 отримав паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Московським РОВД м.Харкова. Проживав за адресою: АДРЕСА_1 у гуртожитку.

З 06.08.1985 працював на заводі «Вторчермет» у Харкові слюсарем-ремонтником до 1988, був звільнений за ст.36 п.1.

З 09.03.1988 по 14.08.1995 працював слюсарем-сантехніком 5 розряду на Харківському заводі тракторних двигунів. Потім працював на автобазі швидкої допомоги. З 16.07.1996 по 14.10.1997 працював електриком-газосварщиком 4 розряду на Харківському заводі тракторних двигунів.

Був раніше судимий: 25.02.2002 Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.1 та ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з випробувальним строком 2 роки; 29.09.2005 цим же судом за ч.1 ст.263 КК України до 2 років позбавлення волі, достроково звільнений на підставі п «а» ЗУ «Про амністію» від 19.04.2007 на невідбутий строк 1 місяць 26 днів; 17.12.2010 цим же судом за ч.2 ст.297 КК України до 3 років обмеження волі, умовно-достроково звільнений на 1 рік 4 місяця 16 днів.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням, 15.05.2024 був евакуйований Благодійною організацією «Благодійний фонд «Схід-СОС» з м.Вовчанська до м.Дніпро у Центр для маломобільних людей похилого віку та людей з інвалідністю «Океан добра» .

22.05.2024 було подано заяву до Відділу №7 у м.Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про оформлення паспорта громадянина України у зв`язку з втратою радянського паспорта.

31.05.2024 отримав відповідь стосовно документування паспортом громадянина України.

Встановлення факту постійного проживання на території України йому необхідно для оформлення паспорта громадянина України з метою реалізації прав, які визначені чинним законодавством.

Ухвалою судді від 21.10.2024 прийнято заяву до розгляду і відкрито провадження в порядку окремого провадження, витребувано докази.

12.11.2024 на адресу суду надійшли письмові пояснення від Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу №7 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, письмово просив розглядати справу у його відсутність. Заяву підтримує та просить задовольнити.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи: Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу №7 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області заяву підтримала у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.293 ЦПК України окреме провадження-це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов*язується з наступним вирішенням спору про право.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи,-залишає заяву без розгляду, що передбачено ч.4 ст.315 ЦПК України.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з*ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз*яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов*язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб*єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов*язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб*єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих, чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов*язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб*єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факуту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Харків.

Станом на 31.10.2024 за відомчою інформаційною системою ДМС місце проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

За обліками ГУ ДМС у Харківській області наявна заява громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про видачу паспорта зразка 1974 року (серії НОМЕР_1 , виданого 30.04.1980 ВВС Московського РВК м.Харкова), копія якої надана 15.11.2024 Головним управління державного міграційної служби України в Харківській області.

проживав у совхозі Садовод Великобурлацького району Харківської області, що підтверджується даними особової картки.

З 01.09.1977 по 26.04.1980 навчався на денному відділенні на базі базової загальної середньої освіти з отриманням повної загальної середньої освіти в Міському професійно-технічному училищі №20 м.Харкові за професією «Муляр», що підтверджується Довідкою №0077 від 01.07.2024 виданою ДНЗ «Регіональний центр професійної освіти будівельних технологій Харківської області» (а.с.6).

З 09.03.1988 по 14.08.1995 працював слюсарем-сантехніком 5 розряду на Харківському заводі тракторних двигунів. Потім працював на автобазі швидкої допомоги. З 16.07.1996 по 14.10.1997 працював електриком-газосварщиком 4 розряду на Харківському заводі тракторних двигунів, що підтверджується Архівною довідкою №Б-107 від 15.08.2024, виданою КП «Міський архів» виконавчого комітету Харківської міської ради (а.с.9).

Був раніше судимий: 25.02.2002 Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.1 та ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст..75 КК України з випробувальним строком 2 роки; 29.09.2005 цим же судом за ч.1 ст.263 КК України до 2 років позбавлення волі, достроково звільнений на підставі п «а» ЗУ «Про амністію» від 19.04.2007 на невідбутий строк 1 місяць 26 днів; 17.12.2010 цим же судом за ч.2 ст.297 КК України до 3 років обмеження волі, умовно-достроково звільнений на 1 рік 4 місяця 16 днів.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням, 15.05.2024 евакуйований Благодійною організацією «Благодійний фонд «Схід-СОС» з м.Вовчанська до м.Дніпро у Центр для мало мобільних людей похилого віку та людей з інвалідністю «Океан добра» .

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року.

Наявні в справі докази підтверджують той факт, що станом 24.08.1991 року, тобто моменту набрання чинності Законом України "Про громадянство України", заявник постійно проживав в Україні.

Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить визнання належності його до громадянства України та можливість отримання відповідного паспорта.

За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відносяться на рахунок заявника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі: відділ №7 у м.Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України-задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. Остапенко