Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9266/23
Номер провадження2-др/711/4/25
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
13 лютого 2025 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючого судді Кондрацької Н.М.
секретаря судового засідання Мелещенко О.В.
представника позивача адвоката Свистун Ю.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси справу за заявою представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Починок О.І. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,-
Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 27 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Починок О.І. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, а саме щодо стягнення з позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у розмірі 100000 грн. Дана сума зазначена у п. 1.4. Договору про надання правової допомоги, як фіксований гонорар адвоката, враховуючи її складність, підготовку, друк та подання до суду необхідних документів, участь у судових засіданнях, а також вчинення усіх інших необхідних процесуальних дій, пов`язаних з розглядом справи.

Адвокат Свистун Ю.Л., яка представляє інтереси позивача ОСОБА_3 , звернулась до суду з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Зазначає, що заявлений розмір витрат у сумі 100000 грн є необґрунтованим та надміру завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, що існують в Україні.

Сторона позивача звертає увагу суду, що в матеріалах справи міститься лише заява відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу; накладна N? 736 від 02.01.2025; опис вкладення до цінного листа з описом вкладення - жодних доказів на підтвердження понесених відповідачем витрат відповідно до вимог частини 3 ст. 137 ЦПК України відповідачем чи його представником суду не надано.

Згідно матеріалів цивільної справи N? 711/9266/23 судовий розгляд здійснювався впродовж десяти судових засідань. Сам відповідач ОСОБА_2 безпосередньої участі у справі не приймав, його представник, адвокат Починок О.I., був відсутній на більшості судових засідань.

У заяві про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу представник відповідача зазначає, що згідно п. 1.4 договору на правову допомогу, сторони погодили, що фіксований гонорар адвоката у цій справі, враховуючи її складність, підготовку, друк та подання до суду необхідних процесуальних документів, участь у судових засіданнях, а також вчинення інших необхідних процесуальних дій, пов`язаних з розглядом справи складає 100000 грн.

Беручи до уваги не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом підготовлених адвокатом відповідача процесуальних документів, відсутністю адвоката на більшості судових засідань, невідповідністю розміру гонорару ринковим цінам, встановленими за адвокатські послуги, вважає заявлену суму компенсації судових витрат надмірною, невиправданою і такою, що підлягає зменшенню до 10000 грн.

У заяві від 13.02.2025 адвокат Починок О.І. просив суд розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення за відсутності відповідача та адвоката, вимоги підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні адвокат Свистун Ю.Л. підтримала у повному обсязі подане клопотання про зменшення розміру витрат за професійну правничу допомогу до 10000 грн. Додатково пояснила, що адвокат Починок О.І. був присутнім приблизно у чотирьох судових засіданнях з десяти.

Відповідач ОСОБА_1 підтримав подану заяву про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі. Вважає, суму гонорару у розмірі 100000 грн обґрунтованою.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

У постанові ВП ВС у справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020, сформовано правову позицію, згідно якої при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Статтею 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Частиною 1 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як зазначається у ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до копії Договору про надання правової допомоги від 16.01.2024 адвокат Починок О.І. уклав договір з ОСОБА_2 про те, що останньому надається правова допомога, що полягає у юридичних послугах та юридичних діях у справі № 711/9266/23, що розглядається Придніпровським районним судом міста Черкаси.

У пункті 1.4. сторони погодили, що фіксований гонорар адвоката у цій справі, враховуючи її складність, необхідність вивчення матеріалів справи, надання консультації з приводу справи, підготовка, друк та подання до суду необхідних документів, участь у судових засіданнях, а також вчинення усіх інших необхідних процесуальних дій складає 100000 грн.

Згідно зі ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до наявного у матеріалах справи Акту приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.12.2024 адвокатом на виконання умов договору були надані послуги: вивчення позовної заяви та матеріалів справи, надання правової консультації у цій справі, підготовка, друк та подання до суду відзиву на позовну заяву, та інших процесуальних документів (заяв, клопотань), участь у судових засіданнях, а також вчинення усіх інших необхідних процесуальних дій. Сторони погодили фіксований гонорар у сумі 100000 грн. Претензій сторони не мають. Підписантами зазначені ОСОБА_2 та адвокат Починок О.І.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі №201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження №61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити не співмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Цей висновок суду узгоджується з усталеною позицією Верховного суду, наприклад, у постановах від 29.10.2020 року у справі № 686/5064/20, від 12.12.2020 року у справі № 648/1102/19, від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником відповідача адвокатом Починок О.І. виконано дану вимогу.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 137 ЦПК України).

Таке клопотання подане адвокатом Свистун Ю.Л.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши заяви сторін по суті поданої заяви про винесення додаткового рішення, вважає, що покладення судових витрат на позивача у розмірі, заявленому представником відповідача Войтенка В.Є., є завищеним та не справедливим.

При цьому, зауважується, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, положення ст.141 ЦПК України, та зважаючи на обсяг фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу пропорційності та розумності судових витрат, ціни позову, співмірності складності справи із наданими адвокатом послугами, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги у судових засіданнях, суд вважає такий розмір витрат на правничу допомогу завищеним і непропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.

Суд звертає увагу, що у межах цивільної справи адвокат Починок О.І. виготовив та подав до суду такі процесуальні документи: заперечення від 26.01.2024 проти уточненої позовної заяви (з додатками), заява про відмову у прийнятті позовної заяви від 16.01.2024, відзив на позовну заяву та письмова промова у судових дебатах. Також адвокат брав участь у п`ятьох з тринадцяти судових засідання, загальною тривалістю шість годин п`ятдесят одна хвилина.

Предмет позову не потребує вивчення адвокатом великого обсягу нормативно-правових актів, складання великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи, а тому, з урахуванням викладеного, приходить до висновку про зменшення розміру витрат на правову допомогу до 15000,00 грн, що, на думку суду, буде співмірним зі складністю даної справи.

Отже з позивача підягають стягненню витрати за надання правничої допомоги на користь відповідача ОСОБА_4 у сумі 15000,00 грн, що є обґрунтованим.

Виходячи з викладеного вище, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 141, 270, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 ( ІПН НОМЕР_2 . НОМЕР_3 АДРЕСА_2 ) судові витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги у сумі 15000 грн.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст буде виготовлений 18.02.2025.

Головуючий: Н. М. Кондрацька