УХВАЛА

13 березня 2025 року

м. Київ

справа № 643/19991/20

провадження № 61-2793ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року АТ «Укрсиббанк» звернулось до суду з позовом до

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 березня 2007 року по кредиту та процентам у розмірі 10 501,31 доларів США та понесені судові витрати.

Фрунзенський районний суд м. Харкова рішенням від 27 травня 2024 року,

з урахуванням ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 червня 2024 року про виправлення описки, позов АТ «Укрсиббанк» задовольнив частково.

Стягнув солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ«Укрсиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 березня 2007 року, а саме: за простроченим тілом кредиту у розмірі

2 576,22 доларів США, за процентами за користування кредитом за ставкою 12,00 % річних за період з 26 серпня 2020 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 200,37 доларів США, за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін за ставкою 12,00 % річних за період з 27 серпня 2020 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 14,33 доларів США.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 березня

2007 року, а саме: заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 988,86 доларів США, за процентами за користування кредитом за ставкою

12,00 % річних за період з 26 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 557,75 доларів США, за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін за ставкою 12,00 % річних за період з 27 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 15,13 доларів США.

У задоволенні інших позовних вимог відмовив. Вирішив питання розподілу судових витрат.

Харківський апеляційний суд постановою від 16 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, апеляційну скаргу

АТ «Укрсиббанк» задовольнив частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 травня 2024 року змінив в частині визначення порядку стягнення та розміру заборгованості

за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 березня 2007 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь

АТ «УкрСиббанк», а також розподілу судових витрат, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 березня 2007 року, а саме: за простроченим тілом кредиту за період

з 26 березня 2020 року по 25 листопада 2020 року у розмірі 3 565,08 доларів США, за процентами за користування кредитом за ставкою 12,00 % річних за період

з 26 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 756,34 доларів США,

за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін за ставкою 12,00 % річних за період з 27 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 29,39 доларів США.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Вирішив питання розподілу судових витрат.

06 лютого 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку представником ОСОБА_1 - адвокатом Пекареніним А. А. подано касаційну скаргу рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 травня

2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2025 року у вказаній справі.

Верховний Суд ухвалою від 14 лютого 2025 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2025 року у справі № 643/19991/20 з підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України (провадження

№ 61-1637ск25).

02 березня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Пекаренін А. А. засобами поштового зв`язку повторно надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 травня

2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2025 року у вказаній справі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

У силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне касаційне оскарження судового рішення заборонено, а тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Таке процесуальне обмеження, передбачене пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України щодо повторної подачі касаційної скарги після відмови у відкритті касаційного провадження на те саме судове рішення, є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а відтак не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_1 вже зверталася до Верховного Суду із касаційною скаргою на вказані судові рішення,

за результатом розгляду якої судом касаційної інстанції постановлено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, відсутні правові підстави для розгляду повторно поданої ОСОБА_1 касаційною скаргою на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2025 року, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова

від 27 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк»

до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров