Справа № 448/937/22 Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С.І.
Провадження № 22-ц/811/3749/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Псярук О.В., Чижа Л.М.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

ОСОБА_3 , представника відповідачів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 24 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Мостиської міської ради Львівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про визнання протиправними та скасування рішень, визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_8 звернувся до суду із позовом до Мостиської міської ради Львівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , про визнання протиправними та скасування рішень, визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації земельної ділянки, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ХХХV сесії VII скликання Мостиської міської Ради № 65 від 07.02.2019 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 »;

- визнати протиправним та скасувати рішення XLIV сесії VII скликання Мостиської міської Ради №174 від 17.12.2019 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в м. Мостиська гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_5 »;

- визнати недійсним договір оренди землі від 22.01.2020 про передачу земельної ділянки в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням 02.07. для іншої житлової забудови з кадастровим номером :01:003:0363 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ;

- скасувати рішення державного реєстратора Ковалик З.І., Мостиська міська Рада про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50960001 від 04.02.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з цільовим призначенням 02.07. для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 площею 0,0170 га з кадастровим номером: :01:003:0363, за номером запису про інше речове право 35328400; дата реєстрації: 30.01.2020 року; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 22.01.2020 Мостиською міською радою Львівської області/ ОСОБА_3 / ОСОБА_4 / ОСОБА_6 / ОСОБА_5 ; Додаткова угода до договору оренди землі, серія та номер: 6/н, виданий 22.01.2020 Мостиською міською радою Львівської області/ ОСОБА_3 / ОСОБА_4 / ОСОБА_6 / ОСОБА_5 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо даної земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що рішенням сесії Мостиської міської ради № 65 від 07.02.2019 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 » наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 02.07 для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 , площею 0,05 га та зобов`язано відповідачів у справі підготовлену документацію подати на затвердження сесії міської ради.

В подальшому, рішенням сесії Мостиської міської Ради №174 від 17.12.2019 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,0170 га та передано відповідачем в оренду згідно договору оренди землі від 22.01.2020. Підставою для надання Мостиською міською радою відповідачам в оренду земельної ділянки була заява ОСОБА_3 від 21.01.2019, в якій він вказував, що володіє квартирою в багатоквартирному будинку в АДРЕСА_2 , розміром 31,8 кв.м та здійснив реконструкцію гаражу та добудову другого поверху квартири, в результаті чого збільшив її площу до 191,5 кв.м. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 19.12.2015 у справі № 448/1476/14 визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Мостиської ради та свідоцтво на право власності на реконструйовану квартиру, тому просив Мостиську міську раду узаконити реконструкцію квартири та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для експлуатації та обслуговування реконструйованої ним квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Посилається на те, що належна ОСОБА_3 квартира на АДРЕСА_1 також належить на праві власності і членам його сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в рівних частках, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 19.04.2002 та технічним паспортом. В цьому ж будинку розташовані квартира АДРЕСА_3 , в якій проживає позивач із своєю сім`єю, які є співвласником цієї квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 25.08.1994, а в квартирі АДРЕСА_4 - ОСОБА_13 із своєю сім`єю. Тобто даний житловий будинок є багатоквартирним житловим будинком, в якому ОСОБА_14 має право власності тільки на ідеальну частку в розмірі 1/4 в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Крім цього, проведена ОСОБА_3 реконструкція його квартири визнана незаконною рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 19.12.2015.

Зазначає, що вищевказані рішення міської ради та договір оренди земельної ділянки від 22.01.2020, прийняті Мостиською міською радою з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, при їх винесенні порушена ст.42 Земельного Кодексу щодо особливого правового статусу прибудинкової території земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні житлові будинки, та Інструкція про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, зареєстрованав Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за № 391/17686, яка визначає механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

Мостиська міська рада не врахувала, що земельна ділянка належить до прибудинкової території, а передача таких земельних ділянок чи встановлення в середині ділянки меж земельної ділянки проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. На момент винесення оскаржуваного рішення порядку не встановлено, а відтак і надання дозволу на встановлення меж земельної ділянки, яка належить до прибудинкової території багатоквартирного будинку в АДРЕСА_1 є незаконним та безпідставним. Вказує, що на момент винесення оскаржуваного рішення була єдина законодавча можливість надавати земельні ділянки для об?єднань співвласників багатоквартирних будинків (ОСББ), але не у власність, а в постійне користування. У такому разі земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і допоміжними приміщеннями є майном співвласників, які визначають порядок його використання.

Крім цього, рішення відповідача №65 від 07.02.2019 та №174 від 17.12.2019, технічна документація та оспорюваний договір оренди від 22.01.2020 не відображає реального стану речей щодо цільового призначення земельної ділянки та не відповідає класифікації земельної ділянки, виходячи з її призначення. У всіх названих вище документах зазначається, що земельна ділянка з цільовим призначенням 02.07. для іншої житлової забудови з кадастровим номером :01:003:0363 надається відповідачам. Однак, як вбачається із заяви ОСОБА_3 , він просив надати йому земельну ділянку «для експлуатації та обслуговування незаконно реконструйованої квартири», а не для іншої житлової забудови. Як вбачається з вказаної класифікації, реконструйована квартира не може бути віднесена до іншої житлової забудови, оскільки така розташована в багатоквартирному житловому будинку, для таких квартир передбачено, що цільове призначення земельної ділянки повинно класифікуватися за кодом 02.03.

Крім того, вказує, що у справах щодо захисту прав на земельну ділянку, суд, при ухваленні рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, зобов?язаний одночасно вирішити питання щодо припинення усіх речових прав, їхніх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки. У випадку ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, суд зобов?язаний визнати нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їхньої наявності).

На підставі наведеного просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 24.11.2023 у задоволені позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що на момент винесення оскаржуваного рішення була єдина законодавча можливість надавати земельні ділянки, які розташовані під багатоквартирними житловими будинками для об`єднань співвласників багатоквартирних будинків (ОСББ), але не у власність, а в постійне користування. Звертає увагу на те, що у своєму рішенні суд зазначив і відповідно визнав факт того, що житловий будинок, який розташований на АДРЕСА_1 є багатоквартирним будинком - «Даний будинок складається із трьох житлових квартир, які належать сім`ї ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , тобто є багатоквартирним». Отже, суд сам підтвердив, що будинок є багатоквартирним, з чого випливає, що є земельна ділянка під будинком та земельна ділянка, яка належить до прибудинкової території. Саме тому така підстава для скасування судового рішення, як незастосування норм матеріального права, які б підлягали застосуванню, перш за все полягає у неможливості надання земельної ділянки в оренду, яка розташована під житловим багатоквартирним будинком. Суд повинен був взяти до уваги, що частина земельної ділянки, яка надавалася в оренду, розташована під житловим багатоквартирним будинком, а частина - прибудинкова територія. Суд вказав, що не встановлено, що внаслідок прийняття рішень Мостиською міською радою Львівської області №65 від 07.02. 2019 та рішення №174 від 17.12.2019, порушені права та охоронювані законом інтереси позивача, що є обов`язковою умовою, яка має бути встановлена судом в даному спорі. Але не встановлено цього з тієї причини, що судом не взято до уваги, що земельна ділянка, яка знаходиться під будинком (тобто не земельна ділянка як прибудинкова територія), має належати об`єднанню співвласників багатоквартирних будинків. До визначення Кабміном порядку передачі землі співвласникам багатоквартирного будинку не надаються земельні ділянки під багатоквартирними житловими будинками ні у власність, ні у постійне користування для співвласників багатоквартирних будинків. Зважаючи на вищенаведене, суд повинен був застосувати наступні норми матеріального права, які не застосував, а саме ст. ст. 42,89,120 ЗК України, ст.377 ЦК України. Зазначає, що суд не врахував того, що Мостиська міська рада Львівської області при розгляді заяви ОСОБА_3 від 21.09.2019 вийшла за межі своїх повноважень, чим порушила вимоги ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст. 144 Конституції України щодо повноважень та їх меж. Орган місцевого самоврядування не врахував, що до заяви не додано необхідних документів, у зв`язку з чим повинен був відмовити у задоволенні заяви, а Мостиська міська рада на свій розсуд прийняла рішення, яким довільно протлумачила цю заяву та на свій розсуд прийняла оскаржуване рішення № 65 від 07.02.2019. Також приймаючи рішення № 65 від 07.02.2019 відповідач-1 вийшов за межі предмету поданої заявником заяви, виніс рішення щодо осіб, які не подавали будь - яких заяв, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 . Суд першої інстанції зазначив про те, що територія навколо вказаного будинку перебуває у комунальній власності Мостиської міської ради Львівської області і відноситься до категорії земель, ненаданих у власність чи користування Мостиської міської ради. Проте даний висновок, на думку апелянта, не кореспондується з класифікацією видів цільового призначення земель № 548, так як такої категорії земель, як ненадані у власність чи користування Мостиської міської ради у ньому не зазначено. Суд не прийняв до уваги копію Інвентаризаційної справи № 345 від 20.03.1951 на будинок АДРЕСА_1 , яка була додана до матеріалів справи, зазначивши, що вона викладена недержавною мовою. Стверджує, що ці матеріали видані недержавною мовою в 1960-х роках і тоді дозволялася ця мова, адже нею велася документація. Копія Інвентаризаційної справи № 345 від 20.03.1951 на будинок АДРЕСА_1 на пл. Ринок містить графічний матеріал, на якому визначено розташування житлового будинку та прибудинкової території, який суд міг взяти до уваги та які мали важливе значення для справи. А графічні матеріали, які судом невірно не взяті до уваги, свідчать про те, що на той час навколо будинку була прибудинкова територія.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній, ОСОБА_3 , представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги. Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 , є багатоквартирним та складається із трьох житлових квартир.

Квартира АДРЕСА_1 у вказаному будинку належить на праві власності позивачу ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 25.08.1994. Загальна площа квартири становить 42,3 кв.м.

Відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 у цьому будинку, загальною площею 31,8 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 19.04.2002.

Територія навколо вказаного будинку перебуває у комунальній власності Мостиської міської ради Львівської області і належить до категорії земель, ненаданих у власність чи користування Мостиської міської ради. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку мешканцями даного будинку, в тому числі сторонами, не створювалося.

Дані обставини встановлені рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 19.05.2015 у справі №448/1476/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.02.2017 та ухвалою Верховного Суду від 23.10.2017.

ОСОБА_3 звернувся до Мостиської міської ради із заявою від 21.01.2019, в якій зазначив про те, що він здійснив реконструкцію гаражу і добудову другого поверху квартири АДРЕСА_3 , збільшивши її площу до 191,5 кв.м., отримав відповідні документи, які рішенням суду від 19.12.2015 були скасовані. Просив надати дозвіл на збереження реконструйованої квартири та гаражу з надбудовою другого поверху на АДРЕСА_1 , загальною площею 191,5 кв.м та видати рішення про оформлення права власності на них. Також просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га для експлуатації, обслуговування даного об`єкту будівництва.

Рішенням ХХХV сесії VII скликання Мостиської міської Ради № 65 від 07.02.2019 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 » надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 02.07 для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 та зобов`язано їх підготовлену документацію подати на затвердження сесії міської ради.

Рішенням XLIV сесії VII скликання Мостиської міської Ради №174 від 17.12.2019 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в м. Мостиська гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_5 » затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови, площею 0,0170 га (кадастровий номер :01:003:0363) в АДРЕСА_1 ; передано земельну ділянку для іншої житлової забудови, площею 0,0170 га (кадастровий номер :01:003:0363); встановлено ставку орендної плати за користування земельною ділянкою в розмірі 12% від нормативно-грошової оцінки землі; зобов`язано укласти договір оренди землі та зареєструвати його у встановленому законом порядку.

Відповідно до Договору оренди землі від 22.01.2020, укладеного між Мостиською міською радою (орендодавцем) та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (орендарями), вищевказану земельну ділянку з цільовим призначенням 02.07 Для іншої житлової забудови з кадастровим номером :01:003:0363, яка розташована на території Мостиської міської ради за адресою: пл. Ринок, 2, передано у строкове платне користування (оренду) строком на 10 років з правом пролонгації, із сплатою орендної плати орендарем у грошовій формі у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки та у терміни, визначені Податковим кодексом України, визначені інші істотні умови договору.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.01.2023 вбачається, що державний реєстратор 04.02.2020 прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50960001, та вніс запис 35328400 від 30.01.2020 про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 0,017, з кадастровим номером: :01:003:0363, на підставі договору оренди землі від 22.01.2020.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Згідно із частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції пленарних засідань сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_15 покликався на те, що вказані рішення Мостиської міської ради є незаконними та такими, що порушують його права як співвласника багатоквартирного житлового будинку, оскільки нормами земельного законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, не було передбачено можливості передачі у власність чи користування окремим співвласникам багатоквартирних будинків земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, або її частини.

Відповідно до частин першої третьої статті 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Із аналізу цільового призначення земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, та норм статті 42 ЗК України випливає, що в разі приватизації громадянами квартир у такому будинку земельна ділянка як така, що входить до житлового комплексу, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише об`єднанню співвласників будинку, створеному відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 № 1521 «Про реалізацію Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». У такому разі земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і допоміжними приміщеннями є майном співвласників, які визначають порядок його використання. Тобто стаття 42 ЗК України не передбачає можливості передачі у власність чи користування окремим співвласникам багатоквартирних будинків земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, або її частини (див. постанови Верховного Суду від 18.03.2019 в справі № 263/68/17 та від 25.05.2022 в справі № 344/12943/15-ц).

Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Тлумачення наведених норм права свідчить про те, що земельна ділянка може надаватися для обслуговування житлового будинку, а не квартири (див. постанову Верховного Суду від 03.06.2020 в справі № 560/1049/16).

Отже, на підставі приписів статті 382 ЦК України, статті 42 ЗК України виключне право на отримання у власність чи постійне користування земельної ділянки комунальної власності, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок, будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, належить співвласникам багатоквартирного будинку.

Судом встановлено, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 не передавалася у користування власників квартир будинку АДРЕСА_1 , є комунальною власністю Мостиської міської ради, а об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не створено.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що оскаржуваними рішеннями Мостиської міської ради власникам квартири АДРЕСА_3 передано в користування частину земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 , що суперечить вимогам ст. 42 Земельного кодексу.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення Мостиської міської ради № 65 від 07.02.2019 та № 174 від 17.12.2019 порушують права позивача ОСОБА_8 , як співвласника квартири у багатоквартирному будинку, щодо користування земельною ділянкою, на якій розташований такий будинок, тому такі слід визнати недійсними.

Позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі від 22.01.2020 та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі договору оренди землі від 22.01.2020 є похідними вимогами, та, відповідно підлягають задоволенню.

При цьому навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису (рішення) про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування такого запису (рішення), якщо його наявність порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача (див. постанову Верховного Суду від 11.02. 2020 у справі № 915/572/17).

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду слід скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 24 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_8 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення ХХХV сесії VII скликання Мостиської міської Ради № 65 від 07.02.2019 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ».

Визнати протиправним та скасувати рішення XLIV сесії VII скликання Мостиської міської Ради №174 від 17.12.2019 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в м. Мостиська гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_5 »;

Визнати недійсним договір оренди землі від 22.01.2020 про передачу земельної ділянки в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням 02.07. для іншої житлової забудови з кадастровим номером :01:003:0363 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

Скасувати рішення державного реєстратора Ковалик З.І., Мостиська міська Рада про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50960001 від 04.02.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з цільовим призначенням 02.07. для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 площею 0,0170 га з кадастровим номером: :01:003:0363, за номером запису про інше речове право 35328400; дата реєстрації: 30.01.2020; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 22.01.2020 Мостиською міською радою Львівської області/ ОСОБА_3 / ОСОБА_4 / ОСОБА_6 / ОСОБА_5 ; Додаткова угода до договору оренди землі, серія та номер: 6/н, виданий 22.01.2020 Мостиською міською радою Львівської області/ ОСОБА_3 / ОСОБА_4 / ОСОБА_6 / ОСОБА_5 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо даної земельної ділянки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня ухвалення.

Повний текст постанови складено: 18.03.2025

Головуючий

Судді