ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1257/25 Справа № 182/5348/20 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участю секретаря Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №182/5348/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Зарвій Руслан Леонідович,

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2024 року,

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 листопада 2018 року вона зареєструвала шлюб з громадянином Сполучених Штатів ОСОБА_3 . Від даного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З травня 2020 року шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені, мешкають окремо з червня 2020 року, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет. Причиною цього стала різниця в менталітеті, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Між подружжям часто виникали конфлікти та сварки з побутових причин. Крім того, відповідач зловживає алкогольними напоями, не поважає родину позивача та перешкоджає їй у спілкуванні з її рідними. Сторони раніше вже вживали заходів для примирення, але позитивних наслідків це не мало. Після припинення шлюбних відносин дитина залишилась проживати разом з матір`ю. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, а тому примирення, на думку позивача, є неможливим.

На підставі викладеного просить розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 листопада 2018 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 616.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2024 року позовну заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволена. Шлюб, зареєстрований 02 листопада 2018 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, між ОСОБА_1 та громадянином США ОСОБА_2 , уродженцем Сполучених Штатів Америки, Індіана, актовий запис №616, розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено прізвище « ОСОБА_5 », ОСОБА_2 залишено прізвище « ОСОБА_5 ».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Зарвій Р.Л., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції несправедливо було враховано лише доводи позивача, які не підтверджені жодними належними доказами та не враховано доводи відповідача. Судом першої інстанції не було забезпечено участь у справі перекладача для перекладу мови цивільного судочинства українською на англійську, якою володіє відповідач. У зв`язку з цим, право відповідача на особисту участь у судових засіданнях, надання пояснень, заперечень не були належним чином забезпечені судом, думка відповідача не була заслухана, що вплинуло на можливість виконання відповідачем прав та обов`язків.

Посилається, що обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б негативно характеризували особу відповідача. Разом з тим, судом першої інстанції було визнано обставини, вказані позивачем доведеними, які не підтверджені жодними доказами. Вважає, що суд передчасно визнав встановленими обставини, які можуть завдати шкоди честі та гідності відповідача.

Зазначає, що суд розглянув справу за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також порушенням вимог ст. 128-130, 223 ЦПК України. Звертає увагу, що, станом на дату прийняття судом оскаржуваного судового рішення 16 серпня 2024 року, відповідач вже не користувався правничою допомогою представника ОСОБА_6 , повноваження представником не здійснювалися, зареєстрованого електронного кабінету в ЄСІТС він не має. Внаслідок цього, він був позбавлений можливості повноцінно брати участь в судовому засіданні, оскільки не володіє на достатньому рівні українською мовою та не є обізнаним з нормами законодавства України. Зазначене вплинуло на можливість відповідача знати про дату розгляду справи, брати участь у судовому засідання.

Також посилається, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки в оскаржуваному рішенні вирішено після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_5 ». Проте, в позовній заяві не зазначалося про те, чи бажає ОСОБА_1 залишити прізвище чоловіка.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Литвинова В.В., посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду відповідає критеріям законності, обґрунтованості, вмотивованості, справу вирішено з дотриманням норм процесуального права та вірним застосування норм матеріального права, просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2024 року залишити без змін.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги, посилається, що судом першої інстанції було враховано та взято до уваги всі обставини справи. Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач звертався до суду з клопотанням про надання сторонам строку для примирення терміном 6 місяців. Відповідачем через канцелярію суду був поданий відзив на позовну заяву, який був підписаний особисто ОСОБА_2 , що свідчить про те, що він розумів та розуміє українську мову. Крім того, він скористався своїм право на правову допомогу і його інтереси в суді представляла адвокат Трофимова Г.М. Також відповідач скористався своїм правом та через канцелярію суду подав клопотання про залучення у справі перекладача Бітлер Т.О., яке було задоволено ухвалою суду першої інстанції 15 березня 2021 року. Звертає увагу, що під час розгляду справи відповідач від послуг залученого перекладача не відмовлявся, заяв/клопотань з цього приводу не подавав ні відповідач ні його представник. Наданий судом строк для примирення позитивних наслідків не дав і позивач остаточно прийняла рішення про розірвання шлюбу з відповідачем та підтримання своїх позовних вимог.

Звертає увагу на те, що 22 листопада 2019 року відповідач отримав посвідку на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_1 , підстава видачі 04/14 возз`єднання сім`ї з громадянином України (на підставі шлюбу). 21 листопада 2020 року строк дії посвідки про тимчасове проживання у відповідача закінчився.

Вирішити питання про розірвання шлюбу відповідач не бажає. За допомогою представника він вирішив затягнути судовий процес про розірвання шлюбу та подав апеляційну скаргу на ухвалу про надання строку на примирення. Також 30 листопада 2021 року він подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду цивільної справи №182/6798/21 за його позовом до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним. Цивільна справа №182/6798/21 за позовом ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним розглядалася в судах всіх інстанцій майже три роки, що унеможливило розглянути справу про розірвання шлюбу. Тільки 27 лютого 2024 року ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У зв`язку з російською агресією та введенням воєнного стану, проведенням активних бойових дій на всій території України та в місті Нікополі, який близько розташований до лінії вогню артилерії, для безпеки свого життя та життя і здоров`я своєї малолітньої дитини ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_7 на початку березня 2022 року тимчасово виїхала з міста Нікополь за кордон. Відповідач за межі України не виїхав, хоча має право вільно перетинати кордон. З березня 2022 року по сьогоднішній день він ні разу до позивачки і дитини до Німеччини не приїздив, розмов про примирення не заводив, життям та здоров`ям позивачки та дитини не цікавився, фінансово грошовими коштами не допомагає, аліменти на дитину, стягнуті рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 року по справі №182/5350/20, не сплачує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Позивачка не бажає надалі перебувати в цьому шлюбі, збереження сім`ї суперечить її інтересам, тому вона бажає розірвати шлюб між нею та відповідачем. Наголошує, що судом першої інстанції були з`ясовані всі обставини справи та ухвалено справедливе рішення.

Щодо посилання відповідача на те, що судовий розгляд був здійснений без належного повідомлення судом відповідача, зазначила, що справа про розірвання шлюбу за її позовом перебувала на розгляді суду першої інстанції майже чотири роки і вона весь цей час знаходилася примусово у шлюбі, який бажає розірвати. Для представництва своїх інтересів відповідач скористався своїм право на уклав договір з адвокатом Трофимовою Г.М., потім з адвокатом Шаповаловою Н.В., які мали представляти його інтереси в судовому засіданні по розірванню шлюбу. Про час та місце розгляду справи представники відповідача повідомлялися належним чином. Відповідач повідомлявся також про час судових засідань смс-повідомленнями на номер мобільного телефону, який був зазначений у відзиві на позовну заяву та клопотаннях поданих до суду першої інстанції. Тому твердження про те, що ОСОБА_2 не був обізнаний про дату, час та місце розгляду справи вважає надуманими та не підкріпленими належними доказами. Впевнена, що суд першої інстанції належним чином виконав всі вимоги законодавства щодо належного повідомлення учасника судового процесу та його представника про дату, час та місце слухання справи.

Також зазначає, що судом першої інстанції вірно було враховано її бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_5 », про що вона зазначила у позовній заяві.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Зарвій Р.Л., підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції, врахувавши що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї суперечитиме інтересам позивача, примушення до шлюбу є неприпустимим, дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, задовольнивши тим самим позовні вимоги ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі, як на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, окрім іншого, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Зарвій Р.Л., посилається на те, що судовий розгляд справи 16 серпня 2024 року відбувся без належного повідомлення ОСОБА_2 .

Надаючи оцінку доводам заявника в цій частині апеляційний суд зазначає наступне.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи неодноразово відкладався з різних підстав: неявки представників відповідача в судові засідання, подання клопотань, подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про надання строку для примирення, зупинення провадження у справі до розгляду справи за позовом ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, клопотань про ознайомлення з матеріалами справи.

Згідно розписки, ОСОБА_2 01 квітня 2024 року особисто одержав повідомлення про розгляд справи Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 16 травня 2024 року об 11 годині 00 хвилин. (а.с. 170 т. 1)

Також, відповідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення повідомлення про розгляд справи 16 травня 2024 року отримано ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , яка була ним зазначена в клопотаннях про відкладення розгляду справи та в апеляційній скарзі на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року. (а.с. 171 т. 1)

16 травня 2024 року судове засідання не відбулося у зв`язку з артобстрілом. (а.с. 180 т.1)

Судове засідання було відкладено на 15 серпня 2024 року.

Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, повідомлення про розгляд справи 15 серпня 2024 року ОСОБА_2 отримав 24 червня 2024 року за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , (а.с. 181, 182 т. 1), які зазначались у поданих заявах та клопотаннях.

Відповідно журналу судового засідання від 15 серпня 2024 року оголошено перерву до 16 серпня 2024 року до 11.30 годин, оскільки представник відповідача ОСОБА_6 в телефонному режимі повідомила суд, що у неї відсутнє електропостачання, вона не може приєднатися. (а.с. 185-185 т. 1)

Відповідно довідки про доставку електронного листа документ в електронному вигляді «Судова повістка-повідомлення про судове засідання в справі цивільній (адміністративній, про адміністративне правопорушення, іншій» від 15.08.2024 року по справі №182/5348/20 було надіслано 15.08.2024 16:46:34 одержувачу ОСОБА_2 на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 187 т. 1)

Інших підтверджень отримання ОСОБА_2 судового повідомлення про розгляд справи судом першої інстанції 16 серпня 2024 року матеріали справи не містять.

При цьому, 16 серпня 2024 року до суду першої інстанції адвокатом Шаповаловою Н.В. подана заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позицію щодо позовних вимог не заявляє, так як не співпрацює з клієнтом з підстав його відмови. (а.с. 191 т. 1)

Відповідно положень ч. 1, 2, 4, 5, 6 ч. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Отже, надсилання 15 серпня 2024 року судом першої інстанції судової повістки-повідомлення про судове засідання на електронну адресу ОСОБА_2 про судовий розгляд справи 16 серпня 2024 року не може вважатися належним повідомленням ОСОБА_2 про дату, час та місце засідання суду першої інстанції.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що 16 серпня 2024 року судом першої інстанції ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з порушенням норм процесуального права, що, відповідно п. 4 ч. 1, п. 3 ч.3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання шлюбу апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, встановлено, що 02.11.2018 року між ОСОБА_1 та громадянином США, уродженцем ОСОБА_8 був укладений шлюб, зареєстрований Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №616. (а.с.4 т. 1)

Від даного шлюбу подружжя має спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.5)

З червня 2020 року шлюбні стосунки між подружжям припинено, мешкають окремо, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер.

З огляду на пояснення сторін, апеляційний суд дійшов висновку, що подружжя втратило почуття поваги та любові один до одного. Між сторонами часто виникали конфлікти та суперечки, відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на сімейне життя та інші життєві цінності. Після припинення стосунків дитина залишилась проживати разом з позивачкою.

Вжиті судом першої інстанції заходи для примирення подружжя позитивних наслідків не мали.

Отже подальше збереження сім`ї суперечить інтересам сторін. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем.

Відповідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частина 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

За частиною 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Частиною 3 статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу та посилається на те, що їх шлюб носить формальний характер, подружні відносини між ними припинено, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивачки, апеляційний суд приходить до переконання, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

При цьому апеляційним судом враховано, що з позовом про розірвання шлюбу ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції у вересні 2020 року і станом на час розгляду справи примирення між подружжям не настало. Апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Зарвій Р.Л., обґрунтована порушеннями норм процесуального права, які на думку скаржника, обумовлюють незаконність рішення суду та помилковість висновків. При цьому, апеляційна скарга не містить посилань на наміри відповідача зберегти шлюбні відносини з позивачкою, бажання зберегти сім`ю на засадах любові та взаємоповаги.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « ОСОБА_5 », що не суперечить положенням ст. 113 СК України.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд після розірвання шлюбу залишає позивачці прізвище « ОСОБА_5 ».

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції порушено принцип змагальності через право особи бути почутою та прийняття справедливого і обґрунтованого рішення внаслідок не забезпечення участі у справі перекладача для перекладу з мови цивільного судочинства української на англійську, якою володіє відповідач, що вплинуло на виконання відповідачем своїх прав та обов`язків, апеляційним судом не приймається, оскільки ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року було задоволено клопотання ОСОБА_2 про залучення відповідача, залучено до участі у справі у якості перекладача ОСОБА_9 , витрати пов`язані із залученням перекладача покладено на відповідача ОСОБА_2 .

В подальшому питання про участь перекладача в судовому засіданні відповідачем та його представниками адвокатами Трофимовою Г.М. та Шаповаловою Н.В. протягом всього періоду розгляду справи не порушувалося.

Також, звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2024 року, відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Зарвій Р.Л. питання про залучення перекладача не порушує.

Відповідно п.п «б», «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга відповідача задовольняється частково, але при цьому по суті розгляду справи задовольняються позовні вимоги ОСОБА_1 , підстав для нового розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Крім того, за подання до суду першої інстанції позовної заяви з позовними вимогами про розірвання шлюбу, позивачем ОСОБА_1 не було сплачено судовий збір.

Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення справляється судовий збір.

Позовну заяву з вимогами про розірвання шлюбу подано до суду фізичною особою у вересні 2020 року.

Згідно ч. 1, п/п 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2020 року встановлено в сумі 2 102 гривень.

Отже, за подання апеляційної скарги позивач мала сплатити судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняються, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 840,80 гривень.

Керуючись ст. 110, 112, 113, 115 СК України, ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Зарвій Руслан Леонідович, задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 02 листопада 2018 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, між ОСОБА_1 та громадянином США ОСОБА_2 , уродженцем Сполучених Штатів Америки, Індіана, актовий запис № 616, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в сумі 840,80 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 19 березня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста