Дата документу 18.03.2025
Справа № 501/2855/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Карпової Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом вселення,-

В С Т А Н О В И В :

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 з позовом в якому просить:

- зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 ;

- вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від замків на вхідних дверях квартири АДРЕСА_1 ;

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 всі судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що квартира АДРЕСА_1 , є спільною власністю позивача та відповідача, як майно придбане під час шлюбу. Кожному з них належить 1/2 частина вказаної квартири, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав та копією рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 травня 2014 року по справі №501/1429/14-ц.

Позивач у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, тимчасово, з метою збереження свого життя та життя неповнолітньої дитини сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в березні 2022 року вимушена була виїхати за межі України. На тепер, повернувшись в Україну, не змогла відчинити двері своєї квартири АДРЕСА_1 . Відповідач їй повідомив, що змінив замки у вхідних дверях в квартиру. Ключі від нових замків він не передав і на сьогодні війти в квартиру у позивачки не має можливості.

Звернувшись до відповідача з вимогою надати ключі, отримала категоричну відмову. У зв`язку з тим, що на сьогодні позивачка залишилась без житла, позбавлена свого законного права володіти, користуватися та розпоряджатись своєю власністю, вона була вимушена з вказаним позовом звернутись до суду.

Позивач надала заяву в якій просить суд розгляд справи провести без її участі, підтримує викладені в позовній заяві обставини та просить задовольнити заявлені вимоги (а.с.57).

Приймаючи участь в судовому засіданні 04.03.2025 (а.с.55-56), відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, про що також написав відповідну заяву (а.с.58), однак в той же день відповідач подав до канцелярії суду заяву в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому не обґрунтовуючи свої заперечення жодними доказами. Відзив на позов відповідач не надав.

Відповідач в судове засідання 18.03.2025 не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.58).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 травня 2014 року у справі №501/1429/14-ц визнано квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.10-11).

Також, вказаним рішенням припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 ; визнано право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину вказаної квартири.

Встановлено порядок користування кватирою АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 виділено у користування кімнату площею 9,8 кв.м, залишено в загальному користуванні кухню площею 9,4 кв.м., санвузол площею 3,8 кв.м, коридор площею 10,7 кв.м, вбудовану шафу площею 0,4 кв.м.

Рішення набрало законної сили.

Таким чином, власниками спірної квартири АДРЕСА_1 на сьогодні є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , частки яких є рівними.

Позивач іншого житла на праві власності не має, і як пояснила позивач в судовому засіданні, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, тимчасово, з метою збереження свого життя та життя неповнолітньої дитини сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в березні 2022 року вимушена була виїхати за межі України. Повернувшись в Україну, не змогла відчинити двері своєї квартири АДРЕСА_1 . Відповідач їй повідомив, що змінив замки у вхідних дверях в квартиру. Ключі від нових замків він не передав і на сьогодні війти в квартиру у позивачки не має можливості.

З цього приводу ОСОБА_1 зверталась з відповідною скаргою та заявою до відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 (а.с.12,13), в якій зазначила про чинення ОСОБА_2 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном та вселення в це житлове приміщення є належним способом захисту порушених прав Позивача.

Отже, аналізуючи вказані норми права, суд приходить до висновку про цілком законні вимоги позивача, яку слід вселити в спірну квартиру, а відповідача слід зобов`язати не перешкоджати їй в користуванні житловим приміщенням.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом вселення, - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від замків на вхідних дверях квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя