Справа № 204/438/25
Провадження № 2/204/1357/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року м. Дніпро

Суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

У С Т А Н О В И В:

14 січня 2025 року ОСОБА_1 , через представницю, звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 із вимогою про стягнення аліментів на утримання дружини.

Ухвалою суду від 20 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано строк на усунення недоліків.

Вказану ухвалу направлено на офіційну електронну пошту представниці позивачки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку остання отримала 27 січня 2025 року, підтвердженням чого є довідка про доставку електронного листа.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що позивачкою недоліки, зазначені в ухвалі суду від 20 січня 2025 року, не усунуті, доходжу висновку про повернення позовної заяви та доданих до неї додатків позивачці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260-261, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - вважати неподаною та повернути позивачці.

Роз`яснити позивачці її право на повторне звернення до суду з даним позовом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів зо дня її підписання суддею або протягом 15 днів зо дня отримання її копії учасниками справи.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання суддею або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна