Справа № 950/748/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В.

а участю секретаря - Гладкової С.В., заявників - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - Лебединський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2025 року заявники, звернулась до Лебединського районного суду Сумської області із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Софіївка Сімферопольського району Автономної Республіки Крим Україна. В обґрунтування заяви зазначено, що заявники є батьками ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 . У липні 2024 року ОСОБА_3 було діагностовано рак лівої легені 4 стадія та ряд супутних захвороювань. В результаті тяжкої хвроби ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Документи, що підтверджують смерть особи видані окупаційною владою. Тіло померлої перевезти на підконтрольну Україні територію було неможливо у зв`язку з військовими діями та окупацією Автономної Республіки Крим. Надати лікарське свідоцтво з печатками відповідного зразка медичного закладу України не має можливості, оскільки лікарських установ які б діяли на території Автономної Республіки Крим підконтрольних Україні немає. Будьякий акт (рішення, документ) виданий органом, що перебуває на тимчасово окупованій території є недійсним і не створює правових наслідків. Що унеможливлює реєстрацію смерті доньки в установленому законом порядку та послужило підставаю звернення до суду.

Встановлення факту смерті та отримання свідоцтва про смерть встановленого на території України зразка, потрібно заявникам для оформлення спадкових прав, оскільки квартира АДРЕСА_2 належить їм на праві спільної сумісної власності, тому вони мають намір оформити у порядку спадування частку квартири, що належала їхній доньці.

Заявники в судовому засіданні, кожен зокрема, ствердили вимоги, повідомили, що ОСОБА_3 їхня донька, вона була громадянка України, проживала на тимчасово окупованій території в Автономній Республіці Крим, там померла від онкологічної хвороби і там же її поховали.

Представник заінтересованої особи - Лебединського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти задоволення заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 2 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Із копії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого 19 червня 1978 року, місце реєстрації р/о ЗАГС м. Лебедин Сумської області вбачається, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 (а.с.17).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 (а.с. 17) виданого 24 січня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лебединського міськвиконкому 24 січня 1998 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу- ОСОБА_8 .

З копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_3 , що належав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 15,16) встановлено, що вона була зареєстрована по адресі: АДРЕСА_1 .

З епікризу хворої ОСОБА_3 (а.с. 19,20) всановлено, що вона хворіла на тяжку хворобу - рак лівої легені 4 стадія та мала також супутні хвороби.

З фотокопії медичної довідки про смерть серія 35 № 225002979 виданої на тимчасово окупованій території - Автономній Республіці Крим, 4 лютого 2015 року (а.с. 21) встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із фотокопією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_4 , виданого 11 лютого 2025 року на тимчасово окупованій території - Автономній Республіці Крим (а.с. 22) вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Софіївка, Сімферопольського району Автономної Республіки Крим.

Також надані фото, на яких зображено ОСОБА_3 , на першому фото, вона має хворобливий вигляд, на другому вона лежить в труні.

З фотокопії свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1998 року (а.с. 25) встановлено, що квартира АДРЕСА_2 на праві приватної (сумісної або часткової) власності належить ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 .

Наведені документи, як то, свідоцтво про смерть, відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування Закону України від 04.02.2016 «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території», беруться до уваги під час розгляду даної справи, проте відповідно до ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року за №1207-VII (з наступними змінами) (далі - Закон №1207-VII) встановлено, що тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частинами 2, 3, 4 статті 9 Закону №1207-VII передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року за №309 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», вся територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 20 лютого 2014 року.

Документи, які видані органом, що створений на тимчасово окупованій території у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до ч.3 ст.9 Закону №1207-VII є недійсними і не створюють правових наслідків.

Таким чином, будь-яке свідоцтво про смерть особи, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, є недійсним та не створює правових наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 №2398-VI (далі - Закон №2398-VI) передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.

Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до ст. 17 Закону №2398-VI, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Крім того, у листі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 квітня 2021 року за №985/0/208-21 що практики розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, звернуто увагу на те, що під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

Згідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини зокрема, «Loizidouv.Turkey», «Cyprusv.Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Othersv.Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що встановлення факту смерті ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території України, необхідне заявникам, для державної реєстрації смерті ОСОБА_3 , а внесення відомостей про її смерть до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, що в подальшому підлягає використанню в цивільно-правових відносинах згідно із законодавством України, а саме спадкування, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, а саме встановити факт смерті ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території України.

Керуючись ст. 9, 12, 13, 76-81, 89, 211, 223, 258, 259, 263-265, 268, п. 5 ч. 2 ст. 293, ст. 315, 317 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - Лебединський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Лебедина Сумської області, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України в с. Софіївка Сімферопольського району Автономної Республіки Крим Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України оскарження рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, не зупиняє його виконання.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання - АДРЕСА_3

Заінтересована особа - Лебединський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ідентифікаційний номер юридичної особи - 855878, адреса місцезнаходження юридичної особи поштовий індекс 42200, Сумська область, місто Лебедин, пл. Волі, 19.

Суддя Роман БАКЛАНОВ