№ провадження 2/208/670/25
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дарчука М.І.,

представника позивача адвоката Мотуз О.В.,

представника відповідача адвоката Ніколенко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 208/10629/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2024 року адвокат Мотуз О.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» подав до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" про стягнення моральної шкоди».

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 04 грудня 2006 року був прийнятий учнем гірника до ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійська-Західна-1, та 16.06.2020 року був звільнений.

За час роботи на підприємстві відповідача з позивачем стались два нещасні випадки, пов`язані з виробництвом, що підтверджується актом розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку форми Н-1/П від 26 вересня 2019 року та актом розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку форми Н-1/П від 18 березня 2020 року.

18.07.2019 року о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_1 з метою здійснення контролю за роботою виїмкового вугільного комбайну MB-630 пересувався по 9 південній лаві блоку 10 у напрямку вентиляційного штреку 9 південної лави блоку 10. Секції механізованого кріплення ЗКД-90Т були перетягнуті у зв`язку з чим ОСОБА_1 пересувався по бортам лавного конвеера СЗК 260/852. Під час пересування ОСОБА_1 по лаві о 10 годині 15 хвилин в районі секції №40 з межсекційного простору (секція №40-№41) випав фрагмент породи, 0,6*0,150*0,3 м і впав йому на праве передпліччя, внаслідок чого ОСОБА_1 відчув гострий біль в області правого передпліччя. Гірничий майстер дільниці №4 ОСОБА_2 повідомив про нещасний випадок гірничого диспетчера шахти.

23.01.2020 року у 1-шу зміну з 06 год. 30 хв. в нарядній дільниці з видобутку вугілля №4 заступник начальника ОСОБА_3 видав наряд працівникам ланки ГРОВ дільниці №4 на виробництво робіт у 1 зміну 24.01.2020 р. Наряд на виробництво робіт був зареєстрований в книзі нарядів дільниці № НОМЕР_1 та наряд-путівці на виробництво робіт гірничого майстра дільниці №4 ОСОБА_4 , який забезпечує безпечне введення робіт в зміну. Об 11 годині 00 хвилин, сталося обвалення порід покрівлі, з незакріпленного простору, над секцією №57 випав фрагмент породи, розмірами 1,80x0,8x0,45 метра, яким була придавлена ліва нога ОСОБА_1 до рейки конвеєра.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 08 вересня 2022 року серії 12 ААА № 070331 позивачу повторно безстроково встановлено 60% втрати працездатності через трудове каліцтво, 55% - трудове каліцтво від 24.01.2020 року, 5% - трудове каліцтво від 18.07. 2019 року.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 08 вересня 2022 року серії 12 ААГ № 031047 позивачу встановлено повторно безстроково третю групу інвалідності.

У зв`язку з вказаними травмами порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травм, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування.

Окрім того, внаслідок отриманих травм, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості.

Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію.

Ушкодження має негативний вплив не лише на працездатність позивача, а й загалом на можливість організовувати своє життя. Ці набуті, внаслідок виробничих травм, вади нагадують про себе позивачу щохвилини та створює для нього постійний безперервний дискомфорт.

Просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві суму грошових коштів у розмірі 245 000,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2024 року цивільну справу № 208/10629/24 передано до провадження судді Гречаній В.Г.

Ухвалою суду від 03.10.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представник відповідача ПАТ "Шахтоуправління «Покровське» - адвокат Ніколенко М.М. подав до суду відзив на позовну заяву. Зазначив, що викладені у позові вимоги є безпідставними та не грунтуються на нормах чинного законодавства України, у зв`язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що наказом № 5532к від 04.12.2006р. він був прийнятий учнем горноробочого з ремонту горних виработок підземним на підприємство Відповідача. 16.06.2020р. Позивача було звільнено з ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Згідно п. 8 Акту розслідування нещасного випадку форми Н-1/П від 26.09.2019р. до переліку осіб, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, належить і сам Позивач ОСОБА_1 , який порушив: - п. 1.11. Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт та поведінці в шахті гірника очисного забою; - п. 1 гл. 5 роз. IV НПАОП 10.0-1.01-10 Правила безпеки у вугільних шахтах, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду № 62 від 22.03.2010р.; - п. 2.9. Колективного договору підприємства на 2017-2019рр.; - ст. 14 Закону України «Про охорону праці».

По нещасному випадку, який стався 24.01.2020р., було складено Акт розслідування нещасного випадку форми Н-1/П від 18.03.2020р. Представник відповідача звернув увагу суду, що згідно п. 8 Акту розслідування нещасного випадку форми Н-1/П від 18.03.2020р. до переліку осіб, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, належить Позивач ОСОБА_1 , який порушив: - п. 1.11, п. 1.12 Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт та поведінці в шахті гірника очисного забою; - п. 1 гл. 5 роз. IV НПАОП 10.0-1.01-10 Правила безпеки у вугільних шахтах, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду № 62 від 22.03.2010р.; - п. 4 (2) Положення про дисципліну працівників гірничих підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 294 від 13.03.2002р.; - п. 2.9. Колективного договору підприємства на 2017-2019рр.; - ст. 14 Закону України «Про охорону праці».

Таким чином, наслідки, які настали від нещасного випадку обумовлені і необережністю, діями (бездіяльністю) самого потерпілого ОСОБА_1 , що виявилось у недотриманні останнім вимог нормативних актів з охорони праці, зокрема, ст. 14 Закону України «Про охорону праці».

Твердження Позивача про неналежне виконання Відповідачем вимог законодавства щодо створення та підтримання безпечних умов праці не відповідає дійсності. З позовної заяви не вбачається доказів вини підприємства Відповідача у настанні нещасних випадків, які сталися з Позивачем.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої Позивачу, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більше, аніж достатнім для розумного задоволення потреб Позивача і не повинен призводити до його збагачення за рахунок Відповідача.

Відповідач вважає вимоги Позивача щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 245 000,00 грн. такими, що не відповідають засадам розумності та справедливості, а також вимогам діючого законодавства України, а отже є такими, що не підлягають задоволенню.

У разі вирішення судом задовольнити позовні вимоги, якщо в рішенні суду мова йде про стягнення чи не стягнення суми податків, то з однієї сторони воно не стосується Позивача, а з іншої сторони орган примусового виконання судових рішень, списуючи суми з рахунків підприємства, здійснює таке фактичне списання в повному обсязі, який зазначений в рішенні суду, не залишаючи підприємству певної частини цього доходу для сплати податків. Тобто сама наявність формулювання зі стягненням чи без стягнення податків в резолютивній частині рішення не створює умов для того, щоб виплата доходу та виконання рішення здійснювалася так, як це передбачено законодавством, зокрема Податковим кодексом України.

У відповіді на відзив адвокат Мотуз О.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , вказав, що заподіяна позивачу моральна шкода полягає у тому, що внаслідок нещасного випадку на виробництві порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання.

Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування.

Окрім того, внаслідок отриманої травми, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах.

На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування.

Зауважив, що навіть при очевидній вині роботодавця в данному конкретному випадку, законодавець не відносить таку вину до обов`язкової складової умов відшкодування моральної шкоди роботодавцем. Внаслідок не створення роботодавцем безпечних та нешкідливих умов праці на підприємстві, позивач отримав виробничу травму, яка призвела до зменшення обсягу трудової діяльності, проходження тривалого лікування. Наявність вини у тому числі працівника у настанні нещасних випадків на виробництві не може зменшувати глибини його душевних страждань, оскільки вони виникли у зв`язку з травмою та втратою працездатності, що були набуті працівником під час виконання трудових обов`язків і поширились на все повсякденне життя працівника. Тобто, закон не перешкоджає стягненню з відповідача моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, а саме: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, настання нещасного випадку пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця. відповідач мав створити позивачу, належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими.

13.03.2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мотуз О.В. у судовому засіданні зазначив, що з позивачем стались 2 нещасні випадки на підприємстві, внаслідок чого втратив 60% працездатності та наразі є особою з 3 групою інвалідності. У нього з`явились суттєві обмеження, змінилась якість життя, відчуває психологічний дискомфорт. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

13.03.2025 року представник відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» адвокат Ніколенко М.М., у судовому засіданні зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог. Нещасні випадки стались внаслідок дій самого позивача. Крім того, заявлена сума відшкодування є завищеною, не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Згідно до трудової книжки ОСОБА_1 04 грудня 2006 року був прийнятий учнем гірника до ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійська-Західна-1»; 3 05.08.2008р. ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійськ-Західна №1» змінено найменування на ВАТ «Шахтоуправління «Покровське». З 01.10.2008р. ВАТ «Шахтоуправління «Покровське» змінено найменування на ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійськ-Західна №1»; з 07.09.2010р. ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійськ-Західна №1» змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»; з 13.09.2018 року Публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» змінено найменування на Приватне акціонерне товариствоШахтоуправління «Покровське», 16.06.2020 року був звільнений за ст. 40 п.2 КЗпП України, у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я.

Згідно Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання, аварії, що стався 18.07.2019 року о 10 годині 15 хвилин, утворена комісія наказом ПРАТ «Шахтоуправілння «Покровське» від 18.07.2019 року №2356ТБ, зазначено, що сталось обвалення, обрушення породи, ґрунту внаслідок незадовільного технічного стану виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, особи що допустили прушення вимг законодавства з охорони та гігієни праці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Згідно Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання, аварії, що стався 24.01.2020 року о 11 годині 00 хвилин, утворена комісія наказом Головного управління Держпраці у Донецькій області від 27.01.2020 року №27-СР, від 29.01.2020 №32-СР, зазначено, що сталось обвалення та обрушення породи, внаслідок порушення технологічного процесу, невиконання посадових обов`язків, особи що допустили прушення вимг законодавства з охорони та гігієни праці ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 .

Згідно довідки визначення ступеня втрати професійної працездатності серії 12 ААА №087844 від 12.12.2019 року, ОСОБА_1 втратив 20% професійної працездатності.

Згідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №070331 від 08.09.2022 року, зазначено, що ступінь втрати працездатності 55% - трудове каліцтво від 24.01.2020 року, 5% - трудове каліцтво від 18.07.2019 року

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №031047 від 08.09.2022 року, ОСОБА_1 є особою 3 групи інвалідності безтерміново.

Відповідно до епікризів хвороби №5643/529 від 22.08.2019 року, 667/65 від 02.04.2020 року, встановлено що були наявні відкриті, косо поперечні уламкові переломи н/з обох кісток правого передпліччя зі зміщенням, обширні садна н/з правого передпліччя.

З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав.

Згідно з нормами Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Згідност. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Так, відповідно ч. 1-4 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»роз`яснено, що відповідно достатті 237-1 КЗпП Україниза наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Нещасний випадок з позивачем ОСОБА_1 стався під час виконання ним трудових обов`язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно Акту розслідування (спеціального розслідування) ннещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 18.07.2019 року о 10 годині 15 хвилин форми Н-1/П, на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» нещасний випадок з ОСОБА_1 стався під час виконання ним трудових обов`язків за режимом роботи підприємства, нещасний випадок є таким, що пов`язаний з виробництвом, внаслідок якого ОСОБА_8 отримав відкриті косо-поперечні уламкові переломи н/3 обох кісток правого передпліччя зі зміщенням.

Відповідно Акту розслідування (спеціального розслідування) ннещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 24.01.2020 року о 11 годині 00 хвилин форми Н-1/П, на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» нещасний випадок з ОСОБА_1 стався під час виконання ним трудових обов`язків за режимом роботи підприємства, нещасний випадок є таким, що пов`язаний з виробництвом, внаслідок якого ОСОБА_8 отримав травми, а саме: неповний відрив лівої нижньої кінцівки на рівні н/3 лівої гомілки.

На підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з виробничими травмами, позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває незручності в зв`язку з отриманими травмами.

Виходячи із наведених вище обставин, ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування за рахунок роботодавця, тобто ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське».

Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у цивільній справі № 212/754/18, сам по собі факт отримання позивачем ушкодження здоров`я під час виконання ним трудових обов`язків, який встановлено актом про нещасний випадок на виробництві та висновком МСЕК, є підставою для відшкодування відповідачем моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідності додаткових зусиль для організації свого життя.

Встановлено, що у зв`язку з травмами на виробництві позивачу встановлено у сукупності 60% втрати професійної працездатності через трудове каліцтво та він визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, у зв`язку з втратою професійної працездатності він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно частини 4 статті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 130 000,00 грн. буде відповідати судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами, а також критеріям розумності, виваженості і справедливості у його ситуації.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з наступного: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

При цьому, суд враховує, що відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466 ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Тобто, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Аналогічний правовий висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю, отже, вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 130 000,00 гривень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного позову, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 1 300,00 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. 153 КЗпП України, ст. ст. 3,5,12,13,18, 258, 265,268,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , судовий збір на користь держави у розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», , адреса: Донецька обл., м. Покровськ, площа Шибанкова, буд. № 1 а.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено та проголошено 19.03.2025 року о 16 : 00 год.

Суддя В.Г. Гречана