РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/4/25

Провадження № 2/293/146/2025

10 березня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.

за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

02.01.2025 ОСОБА_1 звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позовній заяві позивач просить суд визнати поважною причину пропуску строку для подання нею заяви про прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Житомир, терміном в 2 (два) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Житомир, Житомирської області померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки загальною площею 8,63 га розташована на території с.Городище, Черняхівського району Житомирської області згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЖТ №109520 та земельна ділянка загальною площею 0,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в с.Городище, Черняхівського району Житомирської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №109521.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я позивачки про наявність якого вона дізналася лише в листопаді 2024. Після звернення ОСОБА_1 до Черняхівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину постановою державного нотаріуса від 10.12.2024 №922/02-31 їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що про наявність заповіту вона дізналася лише в листопаді 2024. Крім того, у зв`язку з хворобою: гіпертонічна хвороба 2 ступеня, остеохандроз поперечного відділу хребта, оперізуючий лишай праворуч, що підтверджується випискою з її медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого вона не мала змоги звернутись в нотаріальну контору

В зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати поважною причину пропуску нею строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері та визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном на два місяці з дня набрання рішенням суду законої сили.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Ухвалою від 07.01.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання суд призначив на 10 год. 00 хв. 10.02.2025 (а.с.16).

08.01.2025 представник відповідача Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області І.Войтович подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Черняхівської селищної ради. Щодо рішення покладається на розсуд суду (а.с.17-18).

10.02.2025 позивач подала до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, призначеному на 10.02.2025 та інших судових засіданнях за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити (а.с.20-21).

10.02.2025 сторони в підготовче судове засідання не з`явились. У матеріалах справи містяться заяви, про розгляд справи у їх відсутності. Враховуючи, що спір між сторонами не врегульовано, суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 09:30 год. 10.03.2025 (а.с.23).

10.03.2025 сторони в судове засідання не з`явились. В матеріалах справи містяться заяви позивача та відповідача про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримує. Представник територіальної громади в особі Черняхівської селищної ради Житомирського району правом на подання відзиву не скористався (а.с.17-18, 20-21).

Враховуючи вище зазначені заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд проводить розгляд справи без участі сторін за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Житомир, Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15.05.2024 (а.с.4).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04.07.1962 ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 . ЇЇ батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.4 зворот).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 04.06.1983 ОСОБА_3 04.06.1983 уклала шлюб з ОСОБА_5 . Після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_6 (а.с.5)

Із довідки Високівської сільської ради №456 від 18.11.2024 вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До моменту смерті ОСОБА_2 була зареєстрована в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . На час смерті та в шестимісячний термін після смерті за вказаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.8 зворот).

Відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №109521 від 14.10.2004 та серії ЖТ №109520 від 14.10.2004 ОСОБА_2 є власником земельних ділянок площею 0,55 га та 8,63 га відповідно, які розташовані на території Городищенської сільської ради Черняхівського району Житомирської області (а.с.9,10).

Згідно заповіту від 06.04.2020, посвідченого секретарем Високівської сільської ради Черняхівського району Житомирської област,і ОСОБА_2 на випадок своєї смерті все належне їй майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, в тому числі земельні ділянки (пай) загальною площею 8,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території с.Городище Черняхівського району Житомирської області (державний акт ЖТ №109520) та земельні ділянки загальною площею 0,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт ЖТ №109521), заповіла своїй дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

Постанова державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчука В.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №922/02-31 від 10.12.2024 свідчить про те, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 . Причиною відмови є те, що ОСОБА_1 не прийняла спадщину після смерті матері в порядку та в строк встановлений чинним законодавством (а.с.11-12).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що з 01.10.2024 по 26.12.2024 перебувала на лікуванні з різними хворобами (а.с.13).

ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ТА ОЦІНКА ДОКАЗІВ

Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження з позовними вимогами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Стаття 1272 ЦК України визначає наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, відповідно до якої, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям "майно" в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

В силу ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з п. 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, «Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.».

Згідно зі ст.55 Конституції України, «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. … Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.». Виходячи з передбаченого ст.8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Ст.15 ЦК України також передбачає право кожної особи на захист своїх цивільних прав та інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання, а ст.16 цього ж кодексу право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, вказуючи в якості одного зі способів захисту цивільних прав та інтересів визнання права. Ст. 392 ЦК України також передбачено право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності.

Застосовуючи вищенаведені норми права до спірних правовідносин, оскільки іншим порядком, крім судового, неможливо захистити спадкові права та законні інтереси, позивач звернулась до суду з цими позовними вимогами, які вона вважає законними та обґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи та відповідні правовідносини, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи те, ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того ОСОБА_2 за життя склала заповіт, яким на випадок смерті все належне їй майно заповіта своїй дочці ОСОБА_1 . Заповіт не змінений та не скасований. Інші спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку у спадщині за законом та в установленому порядку прийняли спадщину чи мають намір її прийняти відсутні. Тобто, надання позивачці додаткового строку для прийняття спадщини не порушить права та свободи інших осіб.

Як стверджує позивачка в позовній заяві шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері вона пропустила з тих причин, що про наявність заповіту дізналася лише в листопаді 2024. Крім того, її стан здоров`я перешкоджав їй у встановлений строк звернутись до нотаріуса, а саме з 01.10.2024 вона захворіла і перебувала на лікуванні до грудня місяця.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто шестимісячний строк для прийняття спадщини після її смерті закінчився 12.11.2024, а до нотаріальної контори позивач звернулася 10.12.2024.

Постанова КЦС ВС від 21.09.2020 у справі № 130/2517/18 свідчить про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту, недобросовісна поведінка інших спадкоємців та нотаріуса щодо повідомлення такого спадкоємця про існування заповіту та наявність у нього спадкових прав є підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Аналогічна позиція сформульована в постанові КЦС ВС від 22 грудня 2021 року у справі № 703/4978/19.

Крім того, згідно практики Верховного суду викладеній у постанові від 13.03.2000, справа №314/2550/17, хвороба позивача та незначний період пропуску строку для подання нотаріусу заяви на прийняття спадщини, є поважними причинами, та такими, що пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на подання заяви про прийняття спадщини.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що зазначені позивачкою причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є поважними тому задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

В даному випадку задоволення позову відповідатиме практиці Європейського суду з прав людини.

Суд погоджується з доводами позовної заяви про те, що визначення позивачу додаткового строку на прийняття спадщини не буде суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості та не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб. Водночас відмова у задоволенні позову може становити непропорційне втручання у право особи на мирне володіння майном.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що жодним рішенням відповідача права позивачки не порушені та позивачка не наполягає на компенсуванні понесених судових витрат, суд вважає за можливе не стягувати їх з відповідача та залишає їх за позивачкою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1269, 1270 , 1272 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Житомир, Житомирської області.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Житомир, Житомирської області, терміном в 2 (два) місяці, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3

адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач:

Черняхівська селищна рада Житомирського району Житомирської області.

Код .

Місце знаходження: вул.Майдан Рад, 1, с-ще Черняхів, Житомирський район, Житомирська область, 12301.

Складання повного рішення відкласти на десять днів.

Повне рішення суду складено18.03.2025.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО