Провадження № 2/204/65/25
РІШЕННЯ

іменем України

18 березня 2025 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Книш А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та збитків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього на свою користь інфляційних втрат у розмірі 39060,32 грн, трьох відсотків річних 7908 грн та моральної шкоди у розмірі 10000 грн, а всього 56938,32 грн. На підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 14 березня о 14 год 52 хв по вул. Енергетичній у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Інфініті Q50», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та транспортного засобу «Шевроле Лачеті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування відповідача. Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року, яка залишена постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року без змін, провадження відносно водія ОСОБА_3 закрито за відсутності у його діях складу та події адміністративного правопорушення. Разом з цим вказаним судовим рішенням встановлено, що порушення правил дорожнього руху, які стали причиною ДТП, вбачається саме в діях відповідача, дії якого не відповідали вимогам п.16.12 ПДР України, що перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. Фактичні витрати позивача на ремонт пошкодженого транспортного засобу «Інфініті», реєстраційний номер НОМЕР_1 , склали 173871,20 грн. Вказує, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована страховою компанією АТ «СГ «Ю.Бі.Ай КООП». З огляду на те, що відповідач та страхова компанія не відшкодували спричинені позивачу збитки, рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2023 року у справі №204/1078/21, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року, зі страхової компанії стягнуто 99000 грн страхового відшкодування, а із відповідача різницю між розміром фактичних витрат на ремонт автомобіля і страховим відшкодуванням, а саме 74871,20 грн. Вказане судове рішення зі сторони відповідача не виконане. Зазначає, що сплачені позивачем кошти в якості відновлення пошкодженого з вини відповідача автомобіля «Інфініті», реєстраційний номер НОМЕР_1 , потерпіли знецінення від інфляційних процесів, а тому він має право на компенсацію інфляційних втрат за весь час судової тяганини по даний час, а також три проценти річних від простроченої суми за користування відповідачем коштами та їх знецінення (в межах суми відповідальності відповідача, яка згідно рішення суду становить 74871,20 грн). Таким чином, відповідно до статті 625 ЦПК України розмір інфляційних втрат за період з 14 березня 2020 року по 21 вересня 2023 року становить 39060,32 грн та три відсотки річних 7908 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також позивач зазначає, що через емоційний дискомфорт викликаний значним пошкодженням єдиного транспортного засобу, відсутність наміру відповідача виправити негативні наслідки та компенсувати спричинені збитки, необхідність змінювати звичний уклад життя задля відновлення свого порушеного права, тривалу судову тяганину викликану неправомірними діями відповідача, з відповідача на його користь слід стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року у справі № 204/3215/20, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року, провадження відносно водія ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.39-51).

З вказаної постанови встановлено, що 14 березня 2020 року о 14 годині 52 хвилини по вул.Енергетичній у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Інфініті Q50», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу «Шевроле Лачеті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та відносно водія транспортного засобу «Інфініті Q50», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ., ОСОБА_3 складено адміністративний протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП серії ДПР18 №115697 від 15 травня 2020 року.

Також 15 квітня 2020 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було винесено постанову про закриття провадження у справі № 204/1814/20 (провадження 3/204/1246/20) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.31-38).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Шевроле Лачеті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована страховою компанією ПАТ «СГ «Ю. Бі. Ай-Кооп» на підставі полісу № АО/0161969 .

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року у справі №204/1078/21, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року залишено без змін, позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю. БІ. АЙ-КООП» та ОСОБА_2 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено у повному обсязі; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група на користь ОСОБА_1 несплачену суму страхового відшкодування в розмірі 99000 гривень; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток в розмірі 74871 гривня 20 копійок, а також розподілені судові витрати (а.с.6-9,57-68).

Указаним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року встановлено, що дії відповідача ОСОБА_2 з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що відбулася 14 березня 2020 року о 14 годині 52 хвилини по вул. Енергетичній у м. Дніпрі за участі транспортного засобу «Інфініті», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві власності належить позивачу, та «Шевроле Лачеті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що породжує виникнення цивільно-правової відповідальність у вказаної особи та, що в розумінні ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є страховим випадком.

Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень встановлено, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько А.А. з 12 жовтня 2023 року перебуває виконавче провадження №73028825, де боржником є ОСОБА_2 , стягувачем ОСОБА_1 (а.с.69-70).

Станом на час розгляду справи відповідачем не відшкодовано позивачу матеріальний збиток, завданий дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 14 березня 2020 року, відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року у справі №204/1078/21.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги у частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних судом враховується таке.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 14-16цс18, в якому Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі N 6-113цс14, згідно з яким відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі N910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі N 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2023 року у справі №204/1078/21 у ОСОБА_2 виникло грошове зобов`язання перед ОСОБА_1 . Відповідач брав участь у розгляді зазначеної судової справи, а тому йому було відомо про існування та зміст рішення щодо стягнення з нього відшкодування завданої позивачу шкоди.

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Суд погоджується з наданим суду розрахунком трьох процентів річних.

Разом з цим, відповідно до наданого позивачем розрахунку сума інфляційних втрат складає 39060,32 грн, проте суд не погоджується з таким розрахунком та приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума інфляційних втрат на підставі частини другої статті 625 ЦК України, але у розмірі 38027,06 грн (74871,20 ?1.50789974% (індекс інфляції, який складається з добутку щомісячних індексів за період з 15.03.20 по 21.09.23)/100% - 74871,20).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 38027,06 грн та трьох процентів річних за невиконання грошового зобов`язання у сумі 7908 грн, яке виникло на підставі рішення суду.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди судом враховується таке.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, , а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (стаття 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

За пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд виходить з того, що сам факт порушення прав позивача, що проявився в пошкодженні транспортного засобу, свідчить про перенесені останнім моральні страждання, оскільки позивач об`єктивно був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин, є 5000 гривень, а тому позовні вимоги слід в даній частині задовольнити частково.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 38027,06 грн, три проценти річних у розмірі 7908 грн та моральна шкода у розмірі 5000 грн.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9906,08 грн ((1073,60+10000)*(7908+38027,06+5000)/(56938,32)) (а.с.22-27).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 38027,06 грн, три проценти річних у розмірі 7908 грн та моральну шкоду у розмірі 5000 грн, а всього 50935 (п`ятдесят тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 06 (шість) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 9906 (дев`ять тисяч дев`ятсот шість) гривень 08 (вісім) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий