КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3762/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Штундера Ярослава Григоровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2024 року у складі судді Ішуніної Л.М.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання недійсним договору позики та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовомдо ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання правочину недійсним, у якому просив:

- визнати недійсним договір позики № AG0827630 від 25 вересня 2018 року, що укладений між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 у розмірі 3 000 грн;

- застосувати наслідки недійсності правочину та зобов`язати ТОВ «ФК «Дінеро» видалити всі персональні дані ОСОБА_1 з електронних баз, серверів, припинити їх збір, обробку, систематизацію, накопичення, зберігання, використання, розповсюдження та передачу.

Позов обґрунтовано тим, що 25 вересня 2018 року ТОВ «ФК «Дінеро» було укладено кредитний договір № AG0827630 умовами якого було надано кредитні кошти ОСОБА_1 в розмірі 4 000 грн.

14 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О. С., за яким було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами № 06112018/DG від 06 листопада 2018 року, заборгованість за вищевказаним кредитним договором у сумі 9 780 грн.

Разом з тим, позивач зазначає, що вказаний борг не може належати йому, оскільки жодних грошових коштів від укладеного договору ним не було отримано, а паспортні дані були використані шляхом їх скачування з відкритих джерел невстановленими особами.

Він є фізичною особою-підприємцем (ФОП ОСОБА_1 ) та займається сферою публічних закупівель. В межах здійснення підприємницької діяльності ним подається тендерна пропозиція, зокрема, до якої обов`язково необхідно долучати фотокопію РНОКПП та паспорту. Таким чином, його паспортні дані можна отримати за посиланням закупівлі: «Меблі для дому (полиці, тумби прикроватні, журнальні столики)» номер закупівлі UA-2018-02-28-001057-a.

Станом на 13 березня 2018 року доступ до паспортних та інших даних позивача був відкритим.

У березні 2019 року невстановленими особами було вчинено неправомірне використання паспортних даних позивача, та внаслідок технічних маніпуляцій з фотографіями отримано кредит онлайн із застосуванням підробленого документу.

По даному факту було повідомлено в правоохоронні органи та відкрито кримінальне провадження № 0002575 від 17 березня 2019 року за ознаками правопорушення передбаченого частиною першою статті 190 КК України.

Крім того, у договорі позики № AG0827630 від 25 вересня 2018 року не вказано його дійсного телефонного номера та відсутня адреса електронної пошти.

Відповідно до витягу по операціям за його кредитною карткою, відкритою в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» в період з 25 вересня 2018 року по 10 листопада 2018 року по його картці не проходили операції з поповнення балансу з рахунку відповідача № НОМЕР_1 в АТ «ОТП БАНК».

Позивач вважає, що ним не підписувався, грошові кошти на його виконання не направлялись.

У зв`язку з тим, що між ним та ТОВ «ФК «Дінеро» не було укладено кредитного договору, згоду на обробку його персональних даних в електронному форматі він не надавав, тому вважає, що належним захистом його порушеного права буде зобов`язання ТОВ «ФК «Дінеро» видалити всі його персональні дані з електронних баз, серверів, припинити їх збір, обробку, систематизацію, накопичення, зберігання, використання, розповсюдження та передачу.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Штундер Я.Г. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2024 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що кредитний договір №AG0827630 від 25 вересня 2018 року у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом даного письмового документа - не підписувався позивачем.

Вказує, що волевиявлення ОСОБА_1 як учасника даного правочину взагалі було відсутнім.

Посилається на те, що спірний договір було укладено відповідачем з невідомою особою, що стало можливим у зв`язку з використанням незаконних операцій електронно-обчислювальної техніки та особистих даних позивача. Також позивачем було зазначено його особисті дані, а саме телефонний номер та електронну пошту, яка ідентифікує позивача.

Вказано, що грошові кошти за кредитним договором було перераховано на рахунок невстановленої особи, отже доказів надання кредитних коштів позивачу матеріалами справи не встановлено.

Зазначає, що у зв`язку з тим, що між ним та ТОВ «ФК «Дінеро» не було укладено кредитного договору, згоду на обробку його персональних даних в електронному форматі він не надавав, тому вважає, що належним захистом його порушеного права буде зобов`язання ТОВ «ФК «Дінеро» видалити всі його персональні дані з електронних баз, серверів, припинити їх збір, обробку, систематизацію, накопичення, зберігання, використання, розповсюдження та передачу.

Крім того, звертає увагу що направлені відповідачем процесуальні документи подані 26 квітня 2023 року без дотримання процесуальних строків визначених ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року, а докази подані без пояснень поважності причини пропуску встановлених процесуальних строків до уваги суду не приймаються.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В судовому засіданні адвокат Штундер Я.Г. в інтересах ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належно, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд справи за їх відсутності.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступного.

Зі справи убачається, 25 вересня 2018 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено договір позики № AG0827630, відповідно до якого ліміт кредитної лінії становить 4 000 грн, позикодавець надав позичальнику позику в розмірі 3 000 грн, відсоткова ставка в день 0,65%, дата повного погашення 25 жовтня 2018 року (а.с. 146-147 т.1).

25 вересня 2018 року ТОВ «ФК «Дінеро» перерахувало на картку № НОМЕР_2 кредитні кошти в розмірі 3 000 грн та 1 000 грн, що підтверджено листом АТ «Таскомбанк» від 14 липня 2023 року, вих. № 16833/47 з наданою випискою по платежу, а також роздруківками транзакцій № 1081929 та № 1082062 від 25 вересня 2018 року (а.с. 166-168 т.1).

Крім того, матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), підписаний позивачем 25 вересня 2018 року електронним підписом (а.с. 139-140 т.1).

Також, наявні спеціальні умови договору позики № AG0827630 та спеціальні умови для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG0827630, які підписані 25 вересня 2018 року позивачем за допомогою електронного підпису. Зі змісту вказаних умов вбачається, що вони були створені на основі заяви позичальника, яка була подана ним через особистий кабінет на порталі та відповідно до оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) позичальника на власний розсуд кредитодавця, та лише тоді, коли позичальник прочитав, оцінив та прийняв умови користування порталом, політику конфіденційності, паспорт споживчого кредиту, загальні умови договору кредитної лінії та пропозицію кредитора щодо спеціальних умов, що були надані позичальнику через особистий кабінет на порталі (а.с. 20-23 т.1).

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з підстав його недоведеності.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині 3 статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина 3 статті 215 ЦК України).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електрону комерцію").

Згідно з частиною 5 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Статтею 12 Закону України "Про електрону комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Оспорюваний договір про надання кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких не надано.

Розділом 2 загальних умов договору кредитної лінії встановлено, що договірні відносини між сторонами встановлюються за допомогою дистанційних засобів таким чином:

2.1.1. на порталі позичальник повинен заповнити заяву шляхом введення необхідної суми кредиту та терміну оплати, а також надати (завантажити) інші дані та документи, що вимагаються. Також, якщо буде використовуватися електронний платіж, посилання на постачальника таких послуг повинно відкриватися у полі, в якому позичальник повинен ввести реквізити своєї платіжної картки. Після заповнення вищезазначеної заяви:

2.1.1.1. позичальник створює особистий кабінет на порталі, шляхом виконання вказівок, викладених на порталі;

2.1.2. код підтвердження (надалі іменується як «Код підтвердження») буде надіслано кредитодавцем на номер телефону Позичальника. Шляхом введення Коду підтвердження позичальник підписує та приймає пропозицію та підтверджує укладення договору на основі Загальних умов Кредиту;

2.1.3. після подання заяви кредитодавець оцінює кредитоспроможність (платоспроможність) позичальника самостійно або за допомогою уповноважених постачальників послуг. Сума Кредиту може змінюватися, в межах ліміту кредитної лінії, та на основі оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) позичальника, на власний розсуд кредитодавця. 2.2. З метою перевірки даних платіжної картки позичальника позичальник уповноважує кредитодавця вирахувати суму в розмірі 1 грн з платіжної картки позичальника, яка буде відшкодована кредитодавцем позичальнику після завершення процедури перевірки, але не пізніше, ніж протягом наступних семи робочих днів.

2.3. одержання позичальником суми кредиту, зазначеної в спеціальних умовах кредиту, становить факт того, що договір між сторонами було укладено за допомогою дистанційних засобів або ж узгоджуються нові спеціальні умови Кредиту, у разі подання наступних (повторних) заяв за договором.

2.4. Договір, укладений за допомогою дистанційних засобів, має таку ж силу, як і договір, підписаний у паперовому вигляді.

Пунктом 3.1 розділу 3 Загальних умов встановлено, що кредитодавець зобов`язався надати кредит (кредити) позичальнику в межах ліміту кредитної лінії, на основі заяви (заяв) позичальника та за умови їх схвалення, і позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму наданого кредиту та сплатити всі відповідні договірні компенсації до останнього дня строку оплати.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про факт укладення між сторонами кредитного договору в електронній формі шляхом його підписання позивачем за допомогою одноразового ідентифікатора.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивач не укладав договір позики, колегія суддів відхиляє, оскільки оспорюваний договір містить ідентифікаційні дані позичальника (номер та серію паспорта, податковий номер), а без наявності цих даних договір не міг би бути укладеним.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти за кредитним договором було перераховано на рахунок невстановленої особи, з огляду на відсутність в матеріалах справи належних доказів.

Інші доводи не спростовують висновку суду про відсутність правових підстав для визнання договору недійсним та не є такими з якими закон пов`язує обов`язкове скасування рішення суду.

Колегія суддів також відхиляє послання скаржника на те, що направлені відповідачем процесуальні документи подані 26 квітня 2023 року без дотримання процесуальних строків визначених ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року, а докази подані без пояснень поважності причини пропуску встановлених процесуальних строків до уваги суду не приймаються.

Разом з тим 15 денний строк визначений ухвалою районного суду від 19 вересня 2022 року стосується лише відзиву та заперечень, які міг би подати відповідач, тоді як останнім подано письмові пояснення по справі, що є правом сторони, а більшість додатків, які до них долучено уже містилися в матеріалах справи.

Отже судом апеляційної інстанції не встановлено порушення судом першої інстанції норм права, які призвели б до ухвалення незаконного рішення. Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають, а тому відхиляються колегією суддів.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Штундера Ярослава Григоровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 березня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: