Справа № 131/1703/24
Провадження № 22-з/801/36/25
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Матківська М. В.
19 березня 2025 рокуСправа № 131/1703/24м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Загороднього Євгенія Олеговича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАТАГРОІНВЕСТ» про розірвання договору оренди землі,
Постановою Вінницького апеляційного суду від 12 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 січня 2025 року скасовано і ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» про розірвання договору оренди землі задоволено.

Розірвано договір оренди землі від 12 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ», зареєстрований 24 березня 2008 року в Іллінецькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24 березня 2008 року за № 13.

Стягнуто з ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» на користь ОСОБА_1 2664,64 грн. судового збору.

13 березня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Загородній Є. О. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 22 000,00 грн.

До заяви представником додано: договір про надання професійної правничої допомоги № 22-11 від 22 листопада 2024 року; додаткову угоду від 02 лютого 2025 року до договору № 22/11 про надання професійної правничої допомоги; акт № 1 про прийняття-передачу наданих послуг від 22 листопада 2024 року; акт № 2 про прийняття-передачу наданих послуг від 02 лютого 2025 року; квитанції про оплату послуг адвоката; докази направлення заяви відповідачу ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ».

Представник відповідача ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» - адвокат Забродець С. В. подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у якій зазначив, що вважає наведений розмір завищеним і неспівмірним із складністю справи; наданим адвокатом послуг; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому не підлягають стягненню в заявленому позивачем розмірі.

Перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без виклику сторін та інших учасників справи в судове засідання, враховуючи те, що суд не вбачає необхідності їх виклику в судове засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Судом враховується і те, що у заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просить розгляд заяви проводити без участі сторони.

Апеляційний суд вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Як свідчать матеріали справи у позовній заяві ОСОБА_1 відповідно до п. 9 частини 3 ст. 175 ЦПК України повідомила, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складається з судового збору 1211,20 грн. та витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги адвоката 12 000,00 грн. (а. с. 1-40). Крім того, в апеляційній скарзі представник позивача повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складається з судового збору за подання апеляційної скарги 1453,44 грн. та витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги адвоката 10 000,00 грн. (а. с. 93-102).

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).

Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як свідчать матеріали справи та додані до заяви про ухвалення додаткового рішення, доказами на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є:

-договір про надання професійної правничої допомоги № 22-11 від 22 листопада 2024 року, згідно п. 3.1. якого адвокат та клієнт погодили наступні види та вартість правничої (правової) допомоги (розмір гонорару) по справі: збір доказів, підготовка позовної заяви ОСОБА_1 до «ЛАТАГРОІНВЕСТ», про розірвання договору оренди землі, зареєстрованого 24 березня 2008 року в Іллінецькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.03.08 за № 13, об`єктом за яким є земельна ділянка площею 2,0554 га, кадастровий номер :01:000:0069, призначена для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Іллінецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області (раніше Паріївської сільської ради Іллінецького району Вінницької області), та подання позову до суду, участь у судових засіданнях (у випадку необхідності) 12 000,00 грн. (а. с. 148);

-додаткова угода від 02 лютого 2025 року до договору № 22/11 про надання професійної правничої допомоги, якою сторони вирішили доповнити п. 3.1. Договору наступним підпунктом: «Адвокат та клієнт погодили наступні види та вартість правничої (правової) допомоги (розмір гонорару) по справі: - підготовка та подання апеляційної скарги на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 січня 2025 року у справі у справі № 131/1703/24, участь у судових засіданнях (у випадку необхідності) 10 00,00 грн.» (а. с. 149);

-акт № 1 про прийняття-передачу наданих послуг від 22 листопада 2024 року, згідно якого вартість послуг за цим актом становить 12 000,00 (дванадцять тисяч) грн. без ПДВ. Жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг клієнт до адвоката немає» (а. с. 149 на звороті);

-акт № 2 про прийняття-передачу наданих послуг від 02 лютого 2025 року, згідно якого вартість послуг за цим актом становить 10 000,00 (десять тисяч) грн. без ПДВ. Жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг клієнт до адвоката немає (а. с. 150);

-квитанції про оплату послуг адвоката на загальну суму 22 000,00 грн. (а. с. 151-152.

Представником позивача також надано докази направлення відповідачу копії заяви про ухвалення додаткового рішення із доданими матеріалами (а. с. 153).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 апеляційний суд вважає за доцільне зазначити наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

У Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідні правові висновки викладені у постановах від 28 жовтня 2020 року у справі № 303/3973/17 (провадження № 61-12505св19), від 07 липня 2021 року у справі № 335/10173/19 (провадження № 61-5223св21), від 09 червня 2022 року у справі № 759/2952/20 (провадження № 61-16694св21).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представником позивача Білоус О. М. на підтвердження понесених нею витрат надано лише договір про надання правничої № 22-11 від 22 листопада 2024 року (а. с. 148) разом з додатковою угодою до договору (а. с. 149), акти № 1 та № 2 про прийняття-передачу наданих послуг (а. с. 149 на звороті-150), квитанцію № 2. від 13 березня 2025 року «за підготовку та подання позовної заяви у справі 131/1703/24 (оплата за ОСОБА_1 )» на суму 12 000,00 грн. (а. с. 151) та платіжна інструкція б/н від 13 березня 2025 року про сплату за підготовку та подання апеляційної скарги на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 січня 2025 року у справі 131/1703/24» на суму 10 000,00 грн. (а. с. 186).

Проте жодного розрахунку витрат, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, як це передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України, до апеляційного суду не надано.

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, а також у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18; від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

У пункті 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача ОСОБА_1 адвокат Загородній Є. О. просить стягнути з відповідача ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 22 000,00 грн.

При цьому з досліджених актів прийняття-передачі наданих послуг № 1 від 22 листопада 2024 року та № 2 від 02 лютого 2025 року вбачається, що в суді першої інстанції адвокат надав клієнту послугу збір доказів, підготовка позовної заяви та подання позову до суду, вартістю 12 000,00 грн.; в апеляційному суді адвокат надав клієнту послугу підготовку та подання апеляційної скарги на рішення, вартістю 10 000,00 грн. (а. с. 149 на звороті-150).

Отже, апеляційний суд звертає увагу на те, що участь адвоката Загороднього Є. О. у даній справі в суді першої інстанції обмежилась написанням позовної заяви з фактичним викладом її змісту на восьми сторінках з доданими матеріалами на тридцяти одному аркуші (а. с. 1-40). Участі у судових засіданнях представник не брав, інші подані до суду заяви, а саме про призначення відеоконференції та про розгляд справи без участі позивача ОСОБА_1 та її представника, є заявами з процесуальних питань розгляд яких не впливає на вирішення спору по суті, а тому вони не є тими послугами, які підлягають оплаті у контексті витрат на правничу допомогу.

У суді апеляційної інстанції участь адвоката Загороднього Є. О. у даній справі обмежилась написанням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з фактичним викладом її змісту на шести аркушах з доданими матеріалами на чотирьох аркушах, що підтверджують сплату судового збору та повноваження представника (а. с. 93-102), а також участю в одному судовому засіданні тривалістю двадцять п`ять хвилин.

Враховуючи зазначене, з урахуванням практики Верховного Суду, змісту клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача ОСОБА_1 , що відповідатиме обставинам та матеріалам справи.

Отже, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити частково заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Загороднього Є. О. про ухвалення додаткового рішення та стягнути із ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн., що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, про що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України ухвалити додаткове судове рішення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, суд

Постановив:

Заяву позивача ОСОБА_1 адвоката Загороднього Євгенія Олеговича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАТАГРОІНВЕСТ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 11 000,00 грн. (одинадцять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На додаткову постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. В. Міхасішин