пров. № 2-о/544/71/2025
Номер рядка звіту 27
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 березня 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі

головуючої - судді Сайко О. О.,

за участю секретаря Костенко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання, в залі суду м. Пирятин, заяву ОСОБА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , що проживає в АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 та проживаючого в АДРЕСА_2 , про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей,

в с т а н о в и в:

Подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Пирятинського районного суду Полтавської області з спільною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви посилалися на те, що шлюб, який був укладений 08.06.2018 та зареєстрований у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №732, розпався і зберегти його неможливо. Сімейне життя між ними не склалося, шлюбні відносини фактично припинені з 20 грудня 2023 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Між заявниками досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, який проживатиме окремо.

У судове засідання заявники не з`явилися, клопотали в своїй заяві про розгляд справи без їхньої участі, спільну заяву просили задовольнити, шлюб розірвати, дошлюбне прізвище дружини не відновлювати та зазначити, що догляд, забезпечення, виховання, утримання та проживання за їх спільним сином повністю покладається та залишається за батькомю

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявників підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.06.2018 сторони: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №732 (а.с.13), від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

Встановлено, що причиною розпаду шлюбу стало фактичне припинення шлюбних відносин подружжя з 20 грудня 2023 року. Заявники досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу.

Згідно нотаріально посвідченого договору про визначення місця проживання дитини та участь у її виховання та утриманні від 12.12.2024 сторонами досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільної дитини ОСОБА_3 . Згідно договору виховання ОСОБА_3 , догляд, фінансове забезпечення, утримання та проживання дитини повністю покладається на батька ОСОБА_2 (а.с. 15-16).

За змістом ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Згідно роз`яснень, викладених у п.8 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно з ч. 4 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Жоден із заявників не відкликав свою заяву про розірвання шлюбу у місячний строк від часу відкриття провадження у цій справі. Заявники наполягають на розірванні шлюбу.

Суд вважає, що причини, які спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. З врахуванням встановлених обставин, у суду також немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, внаслідок чого, заява підлягає задоволенню.

Щодо вимог про визначення місця проживання дитини суд приходить до наступного висновку.

Як слідує з тексту спільної заяви, виховання, догляд, фінансове забезпечення, утримання та проживання сина ОСОБА_3 повністю покладається на батька ОСОБА_2 .

У своїй заяві сторони не оспорюють місце проживання спільного сина. Тобто спору між сторонами щодо місця проживання дитини не існує.

У зв`язку з вищевикладеним, оскільки сторони, в порядку ч.1 ст.160 СК України, самостійно досягли згоди стосовно місця проживання дитини, відсутні підстави для вирішення цього питання судом, оскільки між сторонами відсутній спір стосовно цього.

Крім того, за ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У даному випадку жодна особа не порушує, заперечує чи оспорює права на проживання з нею неповнолітнього сина.

Так, в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року №200/952/18 останній зазначив, що суд, у разі відсутності спору між сторонами, може, а не зобов`язаний, визначити місце проживання дитини. Крім того, 11 вересня 2024 Велика Палата Верховного Суду на наслідками розглянула справи №201/5972/22 виснувала, що факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Також Велика Палата вказувала, що розгляд заяв про встановлення факту самостійного виховання дитини не може здійснюватися в окремому провадженні, оскільки у таких справах існує спір про право щодо участі одного з батьків у вихованні й утриманні дитини.

За обставинами розглядуваної справи, враховуючи позицію сторін, які в досудовому порядку досягли згоди стосовно місця проживання дитини, а також зважаючи на те, що жодна особа не порушує, заперечує чи оспорює права заявника, суд дійшов висновку, що у частині задоволення вимог заяви про визначення місця проживання неповнолітньої дитини слід відмовити.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Заявниця просила не відновлювати їй дошлюбне прізвище - « ОСОБА_4 », тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з відповідачем.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 293, 352 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як подружжя, яке має дітей про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , укладений 08.06.2018 та зареєстрований у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №732 - розірвати.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо визначення судом місця проживання дитини, її одноосібного виховання та утримання батьком ОСОБА_2 - відмовити.

Після розірвання шлюбу прізвище дружини залишити « ОСОБА_6 ».

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О.Сайко