ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2976/25 Справа № 216/5482/24 Суддя у 1-й інстанції - ЧИРСЬКИЙ Г. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/5482/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року, яке ухвалено суддею Чирським Г.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 03 грудня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду до Комунального підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради» про визнання незаконними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Позовну заяву мотивовано тим, що 10 листопада 1995 року між сторонами було укладено безстроковий трудовий договір, згідно якого позивач ОСОБА_1 зобов`язався виконувати роботу водія 1-го класу автотранспортних засобів виїзної бригади екстреної медичної допомоги Криворізької станції ЕМД, а роботодавець зобов`язався виплачувати позивачу заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

20 червня 2024 року відповідачем було видано наказ № КР/93-к про відсторонення позивача 02 липня 2024 року від роботи для проходження лікарсько-консультативної комісії.

15 липня 2024 року відповідачем було видано наказ № КР/112-к про відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати безстроково, для проходження лікарсько-консультативної комісії з метою здійснення комплексної оцінки порушень функціональності організму та з`ясування його спроможності працювати на посаді водія виїзної бригади екстреної медичної допомоги.

Позивач зазначає, що такі дії грубо порушують його конституційне право на працю, так як він щорічно проходить обов`язковий медичний огляд, а також медичний огляд перед зміною.

18 липня 2024 року позивач, згідно графіка роботи, прибув до роботи у зміну, але диспетчер не видав останньому шляховий лист, оскільки наказом він був відсторонений від роботи.

Позивач зазначає, що з 18 липня 2024 року він знаходиться у вимушеному прогулі, залишився без засобів існування, з вини роботодавця позбавлений можливості працювати і відповідно отримувати заробітну плату.

Крім того, позивач вважає, що порушивши його право на працю, видавши вищезазначені накази, відповідач заподіяв йому значної моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв`язків, перевтомі, пригніченні душевного стану.

Враховуючи викладене, позивач просив суд: визнати накази Комунального підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради» № КР193-к, від 20.07.2024 р., № Kp/112-к від 15.07.2024 р. про відсторонення ОСОБА_1 від роботи, незаконними та скасувати їх; зобов?язати відповідача допустити ОСОБА_1 до роботи; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути із відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди заподіяної порушенням трудових прав 30 000 гривень.

Рішенням Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на незаконність рішення суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано тієї обстаивни, що дії відповідача Комунального підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради» грубо порушують конституцйне право позивача ОСОБА_1 на працю, так як відсутні встановлені законодавством підстави відсторонення його від роботи, адже він щорічно проходить без зауважень обов?язковий медичний огляд, а також медичний огляд перед зміною. Позивач з 18 липня 2024 року перебуває у вимушеному прогулі та залишився без засобів існування, з вини роботодавця він позбавлений можливості працювати і відповідно отримувати заробітну плату. Наполягає на тому, що оскаржувані накази видані з прушенням ст. 46 КЗпП України, а тому є незаконними та підлягають скасуванню з підстав, наведених ним у позовній заяві та відповіді на відзив. Зазначає, що оспорювані накази зобов?язують позивача пройти лікарсько-консультативну комісію, тоді як роль роботодавця при організації проходження медичного огляду працівниками визначено Порядком проведення медичних огляду працівників певних категорій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров?я України від 21 травня 2007 року №246, а не Порядком організації експертизи тимчасової втрати працездатності від 09 квітня 2008 року №189. Зазначає, що лікарсько-консультативна комісія не наділена повноваженнями за направленнями роботодавця здійснювати комплексну оцінку порушень організму для визначення клінічного і трудового прогнозу, відповідно встановленого діагнозу та з метою встановлення можливості працювати водієм автотранспортних засобів санітарної виїзної бригади екстренної медичної допомоги у відповідності до робочої інструкції. Оскільки накази про відсторонення позивача ОСОБА_1 від роботи є незаконними, то підлягають задоволенню й його позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач Комунальне підприємство «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради»зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, з наступних підстав.

Як установлено судом і підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з Комунальним підприємством «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради» з 10.11.1995 року. Згідно копії витягу з наказу КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради» № 162-В від 10.11.1995 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду водія 1 класу на всі марки санітарного автотранспорту.

Згідно довідки №065578 серія 12ААА від 07.06.2023, згідно довідки Міжрайонної металургійної МСЕК до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААА, № 065578 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, від 07.06.2023 року, позивачеві встановлено з 05.06.2023 року 20 (двадцять) відсотків втрати професійної працездатності. Встановлена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне та санаторне лікування.

27.06.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради» про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ушкодження його здоров`ю. На виконання рішення Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2023 року, у справі №216/4202/23 (яким визнано часткову втрату працездатності працівника ОСОБА_1 ) та постанови Дніпровського апеляційного суду від 30.01.2024 у справі №216/4202/23, ОСОБА_1 підприємством було сплачено моральну шкоду у розмірі 80 000,00 гривень.

16.04.2024 о 15:00 год із ОСОБА_1 стався нещасний випадок не пов`язаний з виробництвом. Погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 сталося в робочий час, при виконанні ним службових обов`язків, на фоні хронічного захворювання (спондилогенна торакалгія з стійким помірним больовим синдромом на тлі остеохондрозу, посттравматичної клиновидної деформації Т4 з грижею Шморля), що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2277 від 26.04.2024, виданої КНП Міська лікарня №3 КМР та актом розслідування нещасного випадку, що стався 16.04.2024 за формою Н-1/НП від 09.05.2024.

Відповідно до пункту 5 Розділу 1 робочої інструкції водія автотранспортних засобів санітарних виїзної бригади екстреної медичної допомоги Криворізької станції екстреної медичної допомоги структурного підрозділу підприємства, яку позивач отримав та ознайомився 08.04.2024 (нова редакція інструкції), в своїй діяльності водій керується чинним законодавством України, рішеннями та розпорядженнями органів місцевої виконавчої влади, директивними документами Міністерства охорони здоров`я України, місцевих органів управління охорони здоров`я, наказами генерального директора КП ОЦЕМД та МК ДОР, розпорядженнями завідувача Криворізької СЕМД, статутом КП ОЦЕМД та МК ДОР, Положенням про Криворізьку станцію ЕМД, Правила дорожнього руху, положенням про техобслуговування автомобілів, робочою інструкцією.

Пунктом 12 Розділу 2 вищевказаної робочої інструкції передбачено, що за зверненням керівника медичної бригади при наданні догоспітальної медичної допомоги хворому (потерпілому) водій зобов`язаний допомагати членам бригади в межах його можливостей, включно з перенесенням хворого в салон і з салону санітарного автомобіля. За невиконання правових актів, зокрема, робочої інструкції, водій несе відповідальність, згідно чинного законодавства.

Задля уникнення ризиків для здоров`я працівника, адміністрацією підприємства було ініційовано направлення ОСОБА_1 на проходження лікарсько-консультативної комісії, щодо комплексної оцінки порушень організму для визначення клінічного і трудового прогнозу, відповідно встановленого діагнозу та з метою з`ясування можливості працювати водієм автотранспортних засобів санітарних виїзної бригади екстреної медичної допомоги у відповідності до Робочої інструкції, затвердженої Генеральним директором підприємства, та Примірного положення про водія виїзної бригади станції екстреної (швидкої) медичної допомоги, затвердженим наказом МОЗ України №500 від 29.08.2008.

Комунальним підприємством «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради» виданий наказ №КР/93-к від 20.06.2024 «Про відсторонення ОСОБА_1 від роботи» 02.07.2024 із збереженням середньої заробітної плати для проходження ним лікарсько-консультативної комісії та видане йому відповідне направлення.

З наказом ОСОБА_1 ознайомлений під особистий підпис, про дату та час засідання комісії - повідомлений.

ОСОБА_1 не з`явився у призначений для проходження ЛКК час.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 наказу підприємства №КР/93-к від 20.06.2024, а також зі зловживанням становищем щодо тимчасового відсторонення від роботи зі збереженням заробітної плати, підприємством (роботодавцем) було видано наказ №КР/112-к від 15.07.2024 про відсторонення ОСОБА_1 від роботи без збереження середньої заробітної плати для проходження лікарсько-консультативної комісії з 18.07.2024 до надання комісією відповідного медичного висновку.

Зі змістом наказу ОСОБА_1 був ознайомлений під особистий підпис.

Станом на 22 серпня 2024 року, ОСОБА_1 не пройшов лікарсько-консультативну комісію.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що роботодавець видавав спірні накази про відсторонення ОСОБА_1 від роботи, керуючись ст. 46 Кодексу законів про працю, на виконання вимог частини 1, частини 3 статті 17 Закону України «Про охорону праці» № 2695-XII від 14.10.1992 року, пункту 3.8 наказу «Про затвердження порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій № 246, пунктами 3.1, 3.2. розділу ІІІ Наказу Міністерства охорони здоров?я, Міністерства внутрішніх справ України № 65/80 від 31.03.2013 року «Про затвердження положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів», у зв?язку із погіршенням стану здоров?я водія ОСОБА_1 , яке виникло в нього через загострення хронічного захворювання, під час виконання ним посадових обов?язків, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 2277 від 26.04.2024 року. Оскільки, станом на 22.08.2024 року, позивач не пройшов лікарсько-консультативну комісію, яку повинен був пройти, то прийняте рішення відповідача про відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати, суд визнав його правомірним обов`язком. На переконання суду, зважаючи на відкриту демонстрацію позивачем свого небажання пройти такий медичний огляд, таке рішення і дії відповідача були цілком виправданими його обов`язком не допускати жодних порушень, що потенційно можуть негативно вплинути на безпеку людей. Зважаючи на те, що судом не встановлено порушення відповідачем права ОСОБА_1 на працю, то в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди позов також не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір.

Відповідно до статті 169 КЗпП України та статті 17 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах зі шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов`язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. Медичні огляди проводяться відповідними закладами охорони здоров`я, працівники яких несуть відповідальність згідно із законодавством за відповідність медичного висновку фактичному стану здоров`я працівника. Порядок проведення медичних оглядів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Роботодавець зобов`язаний забезпечити за свій рахунок позачерговий медичний огляд працівників за своєю ініціативою, якщо стан здоров`я працівника не дозволяє йому виконувати свої трудові обов`язки.

Процедуру проведення попереднього (під час прийняття на роботу) та періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі визначена Порядком проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженим наказом МОЗ України № 246 від 21 травня 2007 року (розробленим на виконання статті 17 ЗУ «Про охорону праці») (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 2.8. розділу ІІ Порядку, проведення попереднього (періодичних) медичного огляду здійснюється комісією з проведення медичних оглядів закладів охорони здоров`я (далі - Комісія). Комісію очолює заступник головного лікаря або уповноважена головним лікарем особа, який має підготовку з професійної патології. Комісія має право доповнювати види та обсяги необхідних обстежень і досліджень з урахуванням специфіки дії виробничих факторів і медичних протипоказань.

Відповідно до наведених норм порядок проведення медичного огляду характеризується індивідуальним підходом до обстежень працівників, який залежить від наявності на робочому місці шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища, що впливають на здоров`я працівника. При цьому повнота, доцільність та якість медичних обстежень досягається шляхом узгодження між роботодавцем та закладами охорони здоров`я конкретно визначених шкідливих та небезпечних факторів й необхідних обстежень відповідно до цих факторів.

Згідно п. 2.14. цього Порядку, працівники транспортних засобів проходять попередні (періодичні) медичні огляди як працівники, зайняті на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці, з урахуванням специфіки діяльності, шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу, окрім тих, які підлягають оглядам відповідно до наказу МОЗ та МВС України від

05.06.2000 N 124/345 "Про затвердження Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів", зареєстрованого в Мін`юсті 18.07.2000 за N 435/4656.

Згідно п.п. 3.1, 3.2 розділу ІІІ Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я, Міністерства внутрішніх справ України № 65/80 від 31.03.2013 року «Про затвердження положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів», позачерговий медичний огляд водія транспортного засобу (далі - позачерговий медичний огляд) проводиться за направленням перевізника на підставі медичних даних про стале погіршення стану здоров`я водія чи виявлення ознак захворювання або вади, визначених у Переліку (результати щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів, дані листків непрацездатності тощо).

У разі відмови водія від проходження позачергового медичного огляду перевізник зобов`язаний вжити заходів щодо недопущення водія до керування транспортним засобом відповідної категорії.

Порядок проведення позачергового медичного огляду здійснюється у порядку, наведеному в розділі ІІ цього Положення, яким визначено, що попередній (періодичний) медичний огляд кандидатів у водії (водіїв) транспортних засобів проводиться медичною комісією з метою прийняття рішення про придатність особи до безпечного керування транспортним засобом, враховуючи Перелік медичних протипоказань (захворювань і вад), за наявності яких особа не може бути допущена до керування відповідними транспортними засобами, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 07 жовтня 2022 року № 1817 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21 жовтня 2022 року за № 1300/38636 (далі - Перелік).

Наявність у особи захворювання або вади згідно з Переліком, є протипоказанням до керування транспортним засобом відповідної категорії.

Попередній (періодичний) медичний огляд включає в себе загальне обстеження членами медичної комісії, лабораторне і функціональне обстеження (загальний аналіз крові та сечі, аналіз крові на цукор, ЕКГ, обстеження гостроти і полів зору, гостроти слуху, обстеження вестибулярного апарату, визначення групи крові та резус-фактора).

При проведенні медичного огляду враховуються результати обов`язкового психіатричного огляду, проведеного відповідно до Порядку проведення попередніх, періодичних та позачергових психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 квітня 2022 року № 651, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 червня 2022 року за № 648/37984.

У разі виникнення підозри на захворювання та медичні стани, що наведені у Переліку, для уточнення діагнозу членами медичної комісії кандидатам у водії (водіям) призначаються додаткові обстеження.

Як встановлено судом, у зв?язку із погіршенням стану здоров?я водія ОСОБА_1 , яке виникло в нього через загострення хронічного захворювання, під час виконання ним посадових обов?язків, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 2277 від 26.04.2024 року, роботодавець КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради» видавав спірні накази про відсторонення ОСОБА_1 від роботи, керуючись ст. 46 Кодексу законів про працю, на виконання вимог частини 1, частини 3 статті 17 Закону України «Про охорону праці» № 2695-XII від 14.10.1992 року, пункту 3.8 наказу «Про затвердження порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій № 246, пунктами 3.1, 3.2. розділу ІІІ Наказу Міністерства охорони здоров?я, Міністерства внутрішніх справ України № 65/80 від 31.03.2013 року «Про затвердження положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів», що узгоджується із вищенаведеними правовими нормами.

При цьому, для проходження лікарсько-консультативної комісії, ОСОБА_1 направлено до Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №3» Криворізької міської ради (а.с. 15-18), тобто, до уповноваженого закладу охорони здоров?я, й накази не містять посилання на проведення позачергового медичного огляду водія транспортного засобу у відповідності до вимог Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності від 09 квітня 2008 року №189, у зв?язку з чим колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги в цій частині.

Пунктом 2.16. розділу ІІ Порядку встановлено, що результати попереднього (періодичних) медичного огляду працівників і висновок Комісії про стан здоров`я заносяться до Картки працівника, який підлягає попередньому (періодичним) медичному огляду (далі - картка працівника) за формою, зазначеною у додатку 7, і до Медичної картки амбулаторного хворого - форма 025/о, затверджена наказом МОЗ України від 27 грудня 1999 року№ 302 «Про затвердження форм облікової статистичної документації, що використовується в поліклініках (амбулаторіях)».

Позивачем не підтверджено обставин щодо виконання ним вимог працедавця щодо проходження позачергового медичного огляду.

Статтею 46 КЗпП України встановлений вичерпний перелік випадків відсторонення працівника від роботи, відповідно до якої відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством. За змістом вищеназваної статті допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом (постанова Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №755/6458/15-ц).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.04.2020 року у справі № 761/12073/18 (провадження № 61-13444св19) зазначено, що «відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку. Разом з тим, за змістом ст. 46 КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом

При відстороненні працівника від роботи трудовий договір з ним не припиняється. Тобто трудові відносини з ним тривають. Такий працівник лише тимчасово не допускається до виконання ним функціональних обов`язків.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що відповідач, здійснюючи відсторонення від роботи ОСОБА_1 , діяв у межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені законом, неупереджено, дотримуючись принципу рівності перед законом, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття ним такого рішення. А тому, відсутні підстави для визнання наказів про відсторонення незаконними та скасування і, як наслідок, відсутні підстави для стягнення заробітної платиза період відсторонення від роботи.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України, яка передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки, судом першої інстанції встановлено відсутність з боку роботодавця КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради» порушення трудових прав позивача ОСОБА_1 , то правові підстави для відшкодування моральної шкоди теж відсутні, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди, й доводи апеляційної скарги правильність таких висновків суду не спростовують.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року відстрочено позивачу ОСОБА_1 сплату судового збору, у розмірі 3 633 гривні 60 копійок за подання апеляційної скарги на рішення Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року до ухвалення судового рішення у справі, у зв?язку з чим колегія суддів, з урахування вимог статті 141 ЦПК України щодо розподілу судових витрат, стягує з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у розмірі 3 633 гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 березня 2025 року.

Головуючий:

Судді: