П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року

м. Рівне

Справа № 571/2050/24

Провадження № 22-ц/4815/449/25

Головуючий у Рокитнівському районному суді

Рівненської області: суддя Комзюк А.Ф.

Час, дата і місце ухвалення рішення суду першої інстанції

(вступної і резолютивної частин):

об 11 год. 43 хв. 23 січня 2025 року

в селищі Рокитне Сарненського району Рівненської області

Повний текст рішення складено: 24 січня 2025 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" Шевченко Віти Олександрівни на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23 січня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року в суд звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" (далі ТОВ "Укр Кредит Фінанс") з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1207-5458 від 18 травня 2023 року у розмірі 80 500 гривень. Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що кредитний договір між сторонами було укладено в електронній формі та він відповідає вимогам Закону України "Про споживче кредитування", Закону України "Про електронну комерцію". За ним позивач, як кредитодавець, перерахував на картковий рахунок відповідача, як позичальника, позику у розмірі 16 100 гривень строком на 300 днів, зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 2,50% в день (знижена процентна ставка) та 3,00% в день (стандартна процентна ставка).

Проте позичальник позику не повернув, чим порушив умови договору і внаслідок цього утворилася заборгованість, яка станом на 15 липня 2024 року становила 159 309,50 гривень та складалась з 16 100 гривень простроченої заборгованості за кредитом і 143 209,50 гривень простроченої заборгованості за нарахованими процентам. При цьому кредитодавець дійшов висновку про списання позичальнику нарахованої за процентами заборгованості в сумі 78 809,50 гривень, якщо буде погашено решту.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23 січня 2025 року ТОВ "Укр Кредит Фінанс"в задоволенні позову до ОСОБА_1 відмовлено.

Приходячи до такого висновку, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано первинних документів (їхні засвідчені копії), що могли б підтвердити факт видачі кредиту та наявну суму заборгованості позичальника станом на дату подання позову та не надано належним чином оформлених меморіальних ордерів, квитанцій чи будь-яких інших первинних документів.

На рішення суду ТОВ "Укр Кредит Фінанс" подано апеляційну скаргу, де покликалося на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставини справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначалось про неврахування судом попередньої інстанції того, що ТОВ "Укр Кредит Фінанс" не є банківською установою в розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність". Тобто позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Натомість первинні банківські документи за рахунком клієнта, у т.ч. виписки по рахунку чи будь-які документи про отримання чи використання ОСОБА_1 кредитних коштів (про рух таких коштів), належать до інформації, що є банківською таємницею, порядок розкриття якої визначений законодавством.

Отже, надати відповідні бухгалтерські документи за рахунком ОСОБА_1 , зокрема виписки по рахунку чи документи про отримання чи використання кредитних коштів, про рух таких коштів, товариство не могло. Разом з тим на підтвердження переказу коштів в матеріалах справи мітилися довідка про перерахування суми кредиту №1207-5458 від 18 травня 2023 року, довідка АТ КБ "Приватбанк" про перерахування коштів від ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та довідка про укладений договір, відповідно до якої фінансова послуга станом на 15 липня 2024 року була надана. Ці докази в своїй сукупності вважає належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту отримання позичальником кредитних коштів. Зважав кредитор й на те, що в порядку укладення договору про відкриття кредитної лінії відповідач самостійно вніс номер банківської картки, на яку заявив про отримання кредитних коштів.

З викладених міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1207-5458 від 18 травня 2023 року в розмірі 80 500 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 16 100 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 64 400 гривень.

У поданому відзиві відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зауважував на тому, що позивачем не було надано належних доказів (первинних документів), що підтверджували б факт видачі кредиту і наявну суму заборгованості на дату подання позову.

Крім того, на думку ОСОБА_1 , за кредитним договором позивач нарахував відсотки поза межами встановленого строку кредитування та всупереч узгодженій вартості кредиту. Стверджував про те, що з урахуванням положень договору при невиконанні позичальником своїх обов`язків максимальний розмір заборгованості не може перевищувати 24 552,50 гривень, з яких: 16 100 гривень заборгованість за тілом кредиту, а 8 452,50 гривень заборгованість за відсотками. Також вказувалося про те, що при вирішенні існуючого спору слід враховувати обов`язок держави забезпечувати захист інтересів споживачів від зловживань у відносинах кредитування, а також потребу в зменшенні несправедливої (непропорційно великої) відповідальності споживачів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За правилами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як з`ясовано судом, 18 травня 2023 року між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та ОСОБА_1 в електронній формі підписано договір про відкриття кредитної лінії №1207-5458. Як сам договір, так і такі його складові як правила відкриття кредитної лінії (додаток №1 до Договору), паспорт споживчого кредиту (додаток №2 до Договору), таблиця обчислення вартості кредиту (додаток №3 до Договору); відповідно до ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором А4909 (а.с.10-21,22-28,29-30,31).

З метою підтвердження перерахування грошових коштів позивачем надавались до позову повідомлення АТ КБ "Приватбанк" про перерахування коштів ТОВ "Укр Кредит Фінанс" через систему LiqPey (а.с. 32-45), довідка про перерахування коштів за договором №1207-5458 від 18 травня 2023 року (а.с. 46) і розрахунок заборгованості (а.с. 47-49).

Факт виникнення кредитних відносин є очевидним і встановленим, позаяк надані позивачем докази містять інформацію про підписання договору, за яким заявлено стягнути заборгованість, електронним цифровим підписом, зокрема за допомогою одноразового ідентифікатора, вчиненим з урахуванням положень ч. ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 ЦК України.

При цьому доказів про те, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані кредиторам чи іншими особами для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем не надані. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього кримінально караних дій позичальник не звертався.

Також ОСОБА_1 не спростовано, що банківська платіжна картка № НОМЕР_1 не належить позичальнику.

Відповідно до наявної у відкритих джерелах інформації в мережі Інтернет банком- емітентом з ідентифікацій номером (BIN) №535528, який складає перші шість цифр від номеру картки, є Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", марка картки: MASTERCARD, тип дебетова: рівень: СВІТ.

За наведених обставин висновок суду попередньої інстанції про відмову в задоволенні позову через відсутність первинних банківських документів, які б підтверджували переказ кредитних коштів на відповідний платіжний інструмент позичальника, є надміру формальним.

На переконання колегії суддів, підстави вважати укладений правочин безгрошовим відсутні.

Між тим, до повного задоволення позов не підлягає.

Як правильно на це покликається відповідач, нарахована кредиторам заборгованість за відсотками за користування кредитним коштами здійснена поза межами строку кредитування.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наведене спонукає до висновку, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

В наданому позивачем примірнику договору сторони обумовили те, що сума кредиту складає 16 100 гривень. Стандартна процентна ставка складає 3%, пільгова 2,5%, знижена 2,5%.

В таблиці обчислення вартості кредиту, який міститься на першій сторінці договору, вказується про те, що дата видачі кредиту 18 травня 2023 року, останній календарний день першого базового періоду 07 червня 2023 року, сума кредиту 16 100 гривень, нараховані проценти за користування кредитом 8452,50 гривень, разом до сплати 24 552,50 гривень.

Тобто вартість обчислено за 21 день користування кредитними коштами.

В пункті 4.8. договору зазначено, що строк кредитування, тобто, строк, на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту. Дата повернення (виплати) кредиту 12 березня 2024 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Згодом по змісту кредитного договору наведена таблиця, де вказується про те, що нараховані проценти за користування кредитом, але у в цьому разі у перший базовий період, становлять 8 452,50 гривень.

До позову була також надана таблиця загальної вартості кредиту (графік платежів), з якої видно, що останнім днем платежу за договором є 12 березня 2023 року, а щомісячний платіж за процентами з користування кредитом складає 10 143 гривень.

Разом з тим в пункті 4.5 договору визначено, що сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначених графіком платежів (який є Додатком 3 до договору) дат, які є останніми днями відповідних базових періодів. У разі несплати процентів за користування кредитом не пізніше останнього дня будь-якого базового періоду позичальник зобов`язаний починаючи із наступного календарного дня сплачувати проценти за користування кредитом кожного календарного дня строку кредитування до дати погашення простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у повному обсязі. У випадку погашення простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у повному обсязі в подальшому сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду із урахуванням положень п. 4.4. цього договору. Проценти за користування кредитом вважаються сплаченими з моменту зарахування грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця. Позичальник підписанням цього договору підтверджує та розуміє, що після ініціювання позичальником переказу коштів з власного рахунку на рахунок кредитодавця проходить певний час до моменту зарахування сплачених позичальником коштів на рахунок кредитодавця, а також те, що ризики того, що сплачені позичальником кошти можуть надійти на рахунок кредитодавця із затримкою, несе позичальник.

В пункті 4.6. кредитного договору вказано, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок заборгованості за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі до дати фактичного повернення всієї суми. Проте, незважаючи на такий строк нарахування відсотків, далі по тексту цього пункту договору зазначається, що стандартна процентна ставка застосовується протягом всього строку дії договору, за виключенням строку використання права на користування кредитом за про-ставками, зниженою чи пільговою ставками.

Між тим, відповідно до ч.8 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Тому колегія апеляційного суду зважає на висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, згідно з якими надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

В постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з частиною першою ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу.

Висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, зробленому у постанові від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21), стверджується, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.

Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами кредитного договору умовах, які містяться на його першій сторінці та якими визначено ціну кредиту в розмірі 24 552,50 гривень, з яких нараховані проценти саме за користування кредитом 8 452,50 гривень, а не завуальованими, двозначними, понадміру великими за обсягом (понад 30 сторінок кредитного договору, правил відкриття кредитної лінії, паспорта споживчого кредиту, таблиці обчислення вартості та графіку платежів) умовами, які дозволяють кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом.

Це не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 вказував, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому рішення суду попередньої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову та стягнення чітко обумовленої заборгованості в сумі 24 552,50 гривень.

Підставою для прийняття нової постанови про часткове задоволення позову відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" Шевченко Віти Олександрівни задовольнити частково.

Скасувати рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23 січня 2025 року.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" 24 552 (двадцять чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 50 копійок заборгованості за кредитним договором №1207-5458 від 18 травня 2023 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс"; адреса: бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 407, м.Київ; .

Відповідач: ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків