Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/859/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Надопта А.А., за участю секретаря Стрижак О.М. розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

13.02.2025 р. позивач звернулася в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 .

За своє життя ОСОБА_3 залишив заповіт, яким все своє майно заповів позивачці. Заповіт складено 28.02.2020 року, посвідчено приватним нотаріусом Берегівського РНО Вашкеба О.І., реєстровий номер 379.

До складу спадщини ОСОБА_3 ввійшло наступне майно: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 . Цей будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Виноградівською державною нотаріальною конторою 03.10.1989 №4777. Це підтверджується довідкою КП Виноградівське РБТІ. Проте оригінал договору втрачено, а тому оформити спадщину в нотаріальному порядку не можна.

В судове засідання позивач не з`явилася, однак у позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності

Відповідачка до суду не з`явилася, проте надала письмову заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечила.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог позивачка ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.04.2024 року .На момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав і був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 ввійшло наступне майно: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 . Цей будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Виноградівською державною нотаріальною конторою 03.10.1989 №4777. Це підтверджується довідкою КП Виноградівське РБТІ.

Спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишив заповіт, який складено 28.02.2020 року, посвідчено приватним нотаріусом Берегівського РНО Вашкеба О.І., реєстровий номер 379.

Позивач звернулася до приватного нотаріуса Пилип М.А. із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Дружина спадкодавця та рідна мама позивачки- відповідачка ОСОБА_2 подала до приватного нотаріуса заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині за заповітом.

Родинні відносини спадкодавця ОСОБА_3 з відповідачем ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 18.12.2001 року(повторно)

Для оформлення спадкових прав на будинок позивач звернулась до приватного нотаріуса Пилип М.А. якою 07.02.2025 року довідкою за №39/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою такої відмови вказано : через відсутність правовстановлюючих документів на майно.

Будинок проінвентаризовано, виготовлено технічний паспорт.

Згідно інформаційної довідки від 05.12.2024 року виданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 станом на 2024 року становить 200030 (двісті тисяч тридцять) грн.

Право власності на будинок зареєстровано у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджено витягом від 04.11.2024.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1233 ЦК України (Поняття заповіту), визначено - «1. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті».

Стаття 1235 (Право заповідача на призначення спадкоємців цього ж кодексу - «1. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин».

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки (п.п. 14.1.263 ст. 14 Податкового кодексу України).

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України, стаття 1268 ЦК України (Прийняття спадщини).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Таким чином, до загального 6-місячного строку від смерті спадкодавця на прийняття спадщини додається ще 4 (чотири) місяці, і загалом буде 10 місяців.

Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012 року № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 ЗУ від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року N 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Крім того, у відповідності до п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до п. 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком, а згідно п.п.10 п.27 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

На підставі ст.ст. 392, 1218, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 76-81, 89, 133, 141, 210, 259, 263-265, 273, п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , набуте в порядку спадкування за заповітом після мого батька ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийА. А. Надопта