Справа № 738/246/25
№ провадження 2-о/738/22/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року місто Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Савченка О.А.

з участю

секретаря судових засідань: Лях Н.М.

заявника: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Березнянська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року до Менського районного суду звернувся ОСОБА_1 , заінтересована особа Березнянська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В заяві зазначається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір заявника ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем якої першої черги за законом є син спадкодавця заявник ОСОБА_1 , який звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, у зв`язку з ненаданням доказів фактичного прийняття спадщини. На день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована по АДРЕСА_1 , але фактично з вересня 2006 року проживала зі своїм сином заявником по АДРЕСА_2 . В зв`язку з тим, що для нотаріуса не є належним доказом довідка органу місцевого самоврядування, що підтверджує факт проживання однією сім`єю заявника з його матір`ю, тому він звернувся до суду і просить встановити факт його постійного проживання разом з матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подану заяву, наполягав на задоволенні.

Допитані в судовому засіданні, в якості свідків, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен окремо, дали суду показання, в яких підтвердили, що добре знають заявника, так як проживають в одному населеному пункті. Свідки також підтвердили, що з 2006 року матір заявника ОСОБА_6 проживала разом зі своїм сином (заявником) в смт. Березна до дня своєї смерті.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, будь яких пояснень з приводу заявлених вимог чи клопотання про розгляд справи з їх участю до суду не надіслали.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про можливість проведення розгляду справи без участі заінтересованої особи, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення заявника, враховуючи пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно частиною 1 статті 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Березна Менського району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , копія якого додана до матеріалів справи (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, спадкоємцем якої першої черги за законом є заявник син спадкодавця ОСОБА_1 , що підтверджено рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2024 року (справа № 738/1650/23) (а.с.4-5).

Роз`ясненням завідувача Борзнянської державної нотаріальної контори № 55/02-31 від 22.01.2025, заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 не був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини і не подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний термін та не надав доказів фактичного прийняття спадщини (а.с.11).

На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку.

В ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцем за законом першої черги.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Згідно положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину.

Під час судового розгляду з письмових доказів, а саме: довідки № 248 від 12.12.2024, виданої старостою Печівського старостинського округу, встановлено, що ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 , проте за вказаною адресою не проживала. Фактично, на день смерті ОСОБА_2 проживала без реєстрації по АДРЕСА_2 , разом зі своїм сином ОСОБА_1 (а.с.7).

Вказаний факт в судовому засіданні також підтвердили свідки.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 79, 81, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Березнянська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 ) разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Березна Менського району Чернігівської області) на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: О.А. Савченко