УХВАЛА

12 березня 2025 року

м. Київ

справа № 128/3357/23

провадження № 61-15622св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Пророка В. В.,Сердюка В. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації, прокурор Вінницької окружної прокуратури Вінницької області Посвалюк Я. І., старший слідчий слідчого відділу Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Похальчак А. О., Державна казначейська служба України,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року у складі колегії суддів Рибчинського В. П.,

Денишенко Т. О., Голоти Л .О., від 30 жовтня 2023 року у складі колегії суддів

Голоти Л. О., Оніщука В. В., Рибчинського В. П., від 13 листопада 2023 року у складі колегії суддів Сопруна В.В., Войтка Ю.Б., Матківської М.В., від 15 січня 2024 року у складі колегії суддів Ковальчук О. В., Сало Т. Б., Якименко М. М., від 07 лютого

2024 року у складі колегії суддів Копаничук С. Г., Медвецького С. К., Оніщук В. В. та від 15 березня 2024 року у складі колегії суддів Міхасішина І. В., Сопрун В. В.,

Стадник І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації, прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області Посвалюка Я. І., старшого слідчого відділу Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Похальчак А. О., Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої неправомірними та незаконними діями, в якому просив стягнути на його користь з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України в рахунок відшкодування моральної шкоди

900 000 грн. .

Короткий зміст ухвал суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12 вересня 2023 року позовну заяву ухвалено вважати неподаною та повернуто позивачу з підстав неусунення недоліків відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 29 серпня 2023 року.

02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12 вересня 2023 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року апеляційну скаргу повернуто заявнику.

24 жовтня 2023 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області

від 12 вересня 2023 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року апеляційну скаргу повернуто заявнику.

10 листопада 2023 року ОСОБА_1 втретє звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12 вересня 2023 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 листопада 2023 року апеляційну скаргу повернуто заявнику.

Повертаючи тричі апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, зазначив, що касаційна скарга не містить підпису позивача під текстом касаційної скарги або під відміткою про наявність додатків, а також зазначив, що наявний запис у лівому верхньому куті титульної сторінки касаційної скарги за своєю суттю є візуванням документів, а не їх підписанням.

05 грудня 2023 року ОСОБА_1 в четвертий раз звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12 вересня 2023 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 грудня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору відмовлено; апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12 вересня 2023 року залишено без руху, заявнику наданий строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії ухвали. У вказаній ухвалі заявнику було запропоновано надати наступні докази: докази на підтвердження дати отримання оскаржуваної ухвали та подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження цього судового рішення, у якій слід зазначити поважні причини для поновлення такого строку та надати докази на їх підтвердження; докази сплати судового збору; для подання апеляційної скарги у іншій редакції, яка за формою і змістом має відповідати вимогам пункту 3 частини другої статті 356 ЦПК України та текст якої був би читабельним; надати копії апеляційної скарги з додатками для інших учасників справи.

09 січня 2024 року ОСОБА_1 надав до апеляційного суду апеляційну скаргу у новій редакції, у якій зазначив, що ухвала Вінницького апеляційного суду від 15 грудня 2023 року підлягає частковому задоволенню, лише в частині надання примірників апеляційної скарги нового змісту, щодо інших вимог ухвали заявник просив залишити їх без задоволення.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2024 року визнано, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12 вересня 2023 року є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12 вересня 2023 року повернуто заявнику.

Застосовано до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 3 028 грн та стягнуто з нього вказану суму в дохід Державного бюджету України.

У зазначеній ухвалі апеляційний суд зазначив, що в апеляційній скарзі заявник використовує лексику, яка не притаманна для написання ділових документів (в тому числі апеляційних скарг, клопотань), зокрема відображає зневажливе ставлення щодо суддів та до судової гілки влади загалом, що виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики.

Апеляційний суд вважав, що звернення 09 січня 2024 року ОСОБА_1 з апеляційною скаргою, у якій використані образливі висловлювання щодо суддів та судової системи загалом є виявом очевидної неповаги, не спрямоване на ефективний захист його прав, така поведінка заявника вказує на зухвалість, явне небажання останнього подати належним чином оформлену апеляційну скаргу, зміст якої був би прийнятним, а також сприяти виконанню завдання цивільного судочинства, відтак свідчить про зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами. Матеріали справи не містять доказів та не вказують на обставини, за яких ОСОБА_1 був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу, у якій не містилося б образливих висловлювань щодо суддів та судової системи загалом, що суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пункти 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також виконати інші вимоги ухвали апеляційного суду від 15 грудня 2023 року, які залишились ним не виконаними. З метою запобігання зловживанню в подальшому ОСОБА_1 його процесуальними правами апеляційний суд вважав необхідним застосувати до нього заходи процесуального примусу, зокрема стягнути з нього в дохід державного бюджету штраф в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 028 грн.

30 січня 2024 року ОСОБА_1 в п`ятий раз звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12 вересня 2023 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2024 року апеляційну скаргу повернуто заявнику з підстав відсутності підпису заявника під текстом апеляційної скарги або відміткою про наявність додатків. При цьому, апеляційний суд зазначив, що наявний підпис у лівому верхньому куті титульної сторінки апеляційної скарги за своєю суттю є візуванням документів, а не їх підписанням.

04 березня 2024 року ОСОБА_1 в черговий раз звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12 вересня 2023 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 березня 2024 року визнано, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12 вересня 2023 року є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12 вересня 2023 року повернуто заявнику.

Застосовано до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 3 028 грн та стягнуто з нього вказану суму в дохід Державного бюджету України.

Повертаючи заявнику апеляційну скаргу, апеляційний суд зазначив, що

ОСОБА_1 в шостий раз подав апеляційну скаргу, яка містить такі ж самі недоліки, на які йому вже вказував Вінницький апеляційний суд та неусунення яких і було підставою для визнання його апеляційної скарги неподаною та повернення заявнику.

Крім того, із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що

ОСОБА_1 протягом тривалого часу був та є учасником різних цивільних справ, тобто він є фізичною особою, яка добре обізнана з тим, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання дій ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами та повернення йому апеляційної скарги на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12 вересня 2023 року, а з метою запобігання зловживанню в подальшому ОСОБА_1 його процесуальними правами вважав необхідним застосувати до нього заходи процесуального примусу, зокрема стягнути з нього в дохід державного бюджету штраф в розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 028 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

02 листопада, 14 листопада, 30 листопада 2023 року та 09 лютого, 28 лютого

2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційними скаргами на ухвали Вінницького апеляційного суду від 03 жовтня, 30 жовтня, 13 листопада

2023 року та від 15 січня, 07 лютого та 15 березня 2024 року.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення апеляційним судом норм процесуального права, яким не було забезпечено право заявника на апеляційний перегляд судового рішення. Всі оскаржувані ухвали прийняті без урахування висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 26 жовтня 2022 року у справі №120/11814/21, від 28 березня 2023 року у справі

№ 120/2708/22, від 17 травня 2023 року у справі № 120/2366/22.

Аргументи інших учасників справи

Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації подало відзив та просило суд касаційної інстанції касаційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвали Вінницького апеляційного суду про повернення апеляційних скарг без змін.

Інші учасники справи не скористались своїм правом щодо подання відзиву на касаційну скаргу.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалами Верховного Суду від 27 грудня 2023 року та від 26 квітня 2024 року касаційні скарги ОСОБА_1 залишено без руху з підстав несплати судового збору та ненадання копій скарг та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, заявнику наданий строк для усунення недоліків з підстав несплати судового збору

Ухвалами Верховного Суду від 27 березня 2024 року та від 27 травня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 03 жовтня, 30 жовтня, 13 листопада 2023 року, 15 січня, 07 лютого, 15 березня 2024 року та витребувано матеріали справи.

Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання ухвали Вінницького апеляційного суду від 15 березня 2024 року відмовлено.

Відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 жовтня 2024 року у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_3 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, справу призначено судді-доповідачеві Ігнатенку В. М., судді, які входять до складу колегії Ситнік О. М., Фаловська І. М.

15 листопада 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 березня 2025 року у зв`язку з перебуванням судді Ситнік О. М. у відпустці, визначено суддів, які входять до складу колегії: Карпенко С. О.,

Пророк В. В., Сердюк В. В., Фаловська І. М.

Позиція Верховного Суду

Підстави відкриття касаційного провадження та межі розгляду справи

Згідно з частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статті 2 ЦПК України).

У цивільному судочинстві судовий процес ініціюється з метою вирішення правової проблеми, щодо розв`язання якої сторони не дійшли згоди. Цей процес є доволі формалізованим і детально визначеним законом, тому надання його учасникам під час реалізації їхніх процесуальних прав можливості вчиняти дії, які викликатимуть сумнів щодо їхніх правових наслідків, не відповідатиме завданню цивільного судочинства.

Підписання документа перед його текстом, що зумовлено винятково невмотивованим власним бажанням заявника, а так само підписання процесуального документа у будь-якому іншому місці, але не наприкінці його, та надання такому документу юридичної сили (статусу підписаного) не узгоджуватиметься із завданням цивільного судочинства, оскільки викликатиме сумніви щодо його правових наслідків та дійсних намірів автора такого звернення.

Верховний Суд наголошує, що для процесуального закону є характерною певна послідовність викладення нормативно-правових приписів - правил поведінки, що впливає на послідовність вирішення усіх процесуальних питань, які в цивільному процесі постають перед судом та його учасниками.

Правові норми ЦПК України викладені від загальних до спеціальних, послідовно регулюють різні стадії процесу: від пред`явлення позову і до вирішення справи в суді касаційної інстанції. Певна логіка викладення нормативного матеріалу так само існує й під час визначення у процесуальному законі вимог до багатьох письмових процесуальних звернень у суді загалом і до апеляційної скарги зокрема.

Так, відповідно до частини другої статті 356 ЦПК України апеляційна скарга повинна містити такі реквізити: 1) найменування суду, до якого подається скарга; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) рішення або ухвала, що оскаржуються; 5) в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); 6) нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; 7) клопотання особи, яка подала скаргу; 8) дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується; 9) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Отже, колегія суддів звертає увагу на конструкцію нормативного регулювання суспільних відносин, передбачену в ЦПК України. Стаття 356 ЦПК України, яка регламентує форму і зміст апеляційної скарги, передбачає певну послідовність викладу законодавчих приписів. Законодавець передусім зазначає, що апеляційна скарга подається у письмовій формі (частина перша цієї статті); далі - про те, що особа, яка подає апеляційну скаргу, має зазначити найменування суду, до якого подається скарга (пункт 1 частини другої), повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу (пункт 2). Наприкінці особа має зазначити перелік документів та інших матеріалів, що додаються (пункт 9).

Лише після викладення нормативних вимог до змісту апеляційної скарги у частині третій наведеної статті Кодексу закон урегульовує, що таке процесуальне звернення має бути підписано заявником.

Тож лише після визначення всього обсягу обов`язкової інформації, згаданої у частині другій статті 356 ЦПК України, законодавець указує на те, що апеляційна скарга має бути підписана особою, яка її подає, або представником такої особи.

За наведеною логікою побудови згаданої статті процесуального закону підпис особи, яка звертається з процесуальним документом до суду, підсумовує викладене вище за текстом, що тим самим унаочнює погодження з усім тим, що в ньому наведено. Хоча формально у процесуальному законі немає формалізованої вимоги щодо розташування місця накладення підпису заявника (автора звернення), проте це випливає із його змісту і духу закону.

ЦПК України передбачає подібні за змістом правила також і для інших процесуальних документів: заяви про забезпечення доказів (стаття 117), заяви про скасування судового наказу (стаття 170), позовної заяви (стаття 175), відзиву (стаття 178), письмової заяви, клопотання, заперечення (стаття 183), заяви про перегляд заочного рішення (стаття 285), касаційної скарги (стаття 392).

Викладене не лише забезпечує логічність, послідовність і зрозумілість викладу змісту апеляційної скарги, але й слугує запобіжником від зловживання учасниками процесу своїми процесуальними правами, оскільки унеможливить виникнення такої ситуації, коли в одному разі заявник стверджуватиме, що процесуальний документ ним підписаний, а в іншому разі - ні.

Сформульований принцип гарантуватиме однозначність правових наслідків подання апеляційної скарги та унеможливлюватиме неоднозначне тлумачення його змісту іншими учасниками справи.

Такої ж позиції щодо місця розташування підпису дотримується у своїй практиці й Європейський суд з прав людини, який у роз`ясненні «Типові помилки під час заповнення заяви і як їх уникнути» (Common Mistakes in Filling in the Application Form and How to Avoid Them) помилкою № 5 визначив надсилання документів без оригінального підпису в кінці (not sending the application form with the original signature at the end).

Отже, належним виконанням вимог процесуального закону щодо підписання письмового документа є здійснення особою підпису після основного тексту цього документа чи відомостей про його додатки (у разі їх наявності).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 930/191/23. (провадження № 14-72цс24). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Посилання заявника на постанови Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №120/11814/21, від 28 березня 2023 року у справі

№ 120/2708/22, від 17 травня 2023 року у справі № 120/2366/22 Верховний Суд вважає безпідставними, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 930/191/23. (провадження № 14-72цс24) відступила від вказаних висновків.

Касаційні скарги, подані від імені ОСОБА_1 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 03 жовтня, 30 жовтня, 13 листопада 2023 року,

від 15 січня, 07 лютого, 15 березня 2024 року містять графічні відображення підписів, які розташовані у лівому верхньому куті перших сторінок перед текстом зазначених скарг, тоді як після викладу тексту цих скарг заявником не підписані.

Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження у цій справі у зв`язку з тим, що касаційні скарги, подані від імені ОСОБА_1 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 03 жовтня, 30 жовтня та 13 листопада

2023 року, від 07 лютого, 15 січня, 15 березня 2024 року не підписані особою, яка їх подала.

Керуючись абзацом першим частини четвертої статті 183, статтею 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 03 жовтня, 30 жовтня, 13 листопада 2023 року, 07 лютого, 15 січня, 15 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації, прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області Посвалюка Я. І., старшого слідчого відділу Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Похальчак А. О., Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої неправомірними та незаконними діями закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. В. Пророк

В. В. Сердюк