Справа № 468/2518/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Муругова В.В., за участю секретаря судового засідання Серака Д.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу № 468/2518/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем ОСОБА_1 21.02.2024 року був укладений кредитний договір №473836-КС-006, за яким кредитодавець надав відповідачу кредит в сумі 21 000 грн. з умовою сплати процентів за його користування.

Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснював повні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушив умови договору та не виконав взяті на себе зобов`язання, то за кредитним договором №473836-КС-006 від 21.02.2024 року утворилась заборгованість в сумі 50 959,05 грн, з яких 18 320,57 грн заборгованість за тілом кредиту, 32 638,48 грн заборгованість за процентами, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

В тексті позову позивач заявив про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлялася рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням.

26.02.2025 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача підтвердив факт укладення кредитного договору, проте вважав, що оскільки відповідно до графіку платежів відповідач загалом мав сплатити проценти в розмірі 30 450 грн, то з нього на користь позивача підлягає стягненню різниця між вказаною сумою та коштами, які відповідач фактично сплатив на погашення процентів 13 948,12 грн. Крім того представник відповідача вважав нікчемною умову про нарахування комісії в сумі 3150 грн відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому вважав, що оплачена відповідачем сума комісії має бути зарахована на погашення суми боргу за процентами та тілом кредиту. Тому представник відповідача вважав, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в сумі 29 118,69 грн.

27.02.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що надав обґрунтований розрахунок заборгованості, розрахунок здійснений в межах визначеного в договорі строку кредитування, натомість відповідач свого розрахунку заборгованості не надав. Визначений в договорі орієнтовний графік погашення заборгованості визначав розмір процентів за умови того, що позичальник буде належним чином погашати заборгованість, оскільки позичальник не в повній мірі виконував свої зобов`язання, то і фактично розрахований розмір заборгованості за процентами відрізняється від того, який планувався в графіку.

З огляду на те, що належним чином повідомлені сторони до суду не з`явилися в судове засідання, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши наявні у справі матеріали (розрахунок заборгованості; копію паспорту споживчого кредиту від 21.02.2024 року; копію договору про надання кредиту №473836-КС-006 від 21.02.2024 року; копію пропозиції укласти договір №473836-КС-006 від 21.02.2024 року; копію акцепту пропозиції укласти договір №473836-КС-006 від 21.02.2024 року; копію візуальної форми послідовності дій клієнта; копію анкети клієнта від 19.12.2024 року; копію інформаційної довідки від 18.12.2024 року; копію Правил надання споживчих кредитів), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що 21.02.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №473836-КС-006, за яким кредитодавець надав відповідачу кредит у сумі 21 000 грн з умовою його повернення та сплати комісії за надання кредиту в сумі 3150 грн, фіксованих процентів в розмірі 1,15012099 за кожен день користування кредитом (знижена ставка) та в розмірі 2% за кожен день користування кредитом (стандартна ставка). Строк кредитування був визначений сторонами на 24 тижні - до 07.08.2024 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту передбачалась в розмірі 54 600 грн.

Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснював повні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитними договорами.

Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тому, оспорюючи правомірність укладеного між сторонами правочину в частині відповідності умов про сплату комісії за надання кредиту в сумі 3150 положенням закону, відповідач має спростувати таку презумпцію правомірності правочину, пред`явивши відповідний позов до суду, в межах же даного позову суд не має правових підстав вирішувати питання щодо недійсності окремих умов договору, які з точки зору закону є оспорюваними.

Правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові №496/3134/19 від 13.07.2022 року, на який посилається представник відповідача, обґрунтовуючи нікчемність умови договору про нарахування комісії, не є релевантним обставинам даної справи, оскільки стосується нікчемності умов договору про нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка включає плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає не частіше одного разу на місяць. В даній же справі умови кредитного договору стосуються не комісії з обслуговування кредиту, а разової комісії за надання кредиту, щодо нікчемності якої Верховний Суд у вказаній вище справі не висловлювався.

Заборгованість відповідача за кредитним договором згідно з розрахунками позивача становить 50 959,05 грн, з яких 18 320,57 грн заборгованість за тілом кредиту, 32 638,48 грн заборгованість за процентами.

Така заборгованість розрахована позивачем в межа визначеного в п. 2.3, 2.7 договору строку кредитування (24 тижнів - до 07.08.2024 року).

Натомість сторона відповідача, заперечуючи розмір заборгованості, свого розрахунку заборгованості не надала, також сторона відповідача не надала доказів того, що вона в більшому розмірі, аніж вказано позивачем в розрахунку, чи повністю погасила заборгованість за кредитним договором.

Суд при цьому не може погодитись з позицією сторони відповідача про те, що, оскільки за умовами договору передбачалось, що позичальник загалом мав сплатити проценти в розмірі 30 450 грн, то саме у вказаних межах відповідач має зобов`язання сплатити проценти за користування кредитом.

З викладеного в тексті кредитного договору графіку платежів слідує, що дійсно за користування кредитом позичальник загалом мав би сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 30 450 грн, але виключно за умови належного виконання свого зобов`язання по вчасній та повній сплаті частини тіла кредиту та процентів за користування ним. З цього ж графіка слідує, що проценти за кожен день користування кредитом визначаються не від загального тіла кредиту, а від тіла кредиту, яке існує на момент нарахування таких процентів, отже якщо позичальник несвоєчасно або не в повній мірі внесе кошти на погашення тіла кредиту, то і фактичний розмір процентів за цей період буде більшим, аніж прогнозувався сторонами у відповідному графіку. Крім того п. 3.2.2 кредитного договору передбачав, що в разі прострочення чергової оплати більше 7 днів процентна ставка відповідно до п. 2.4 становить 2% в день.

Натомість з розрахунку заборгованості слідує, що позичальник не в повній мірі вносив оплати, а після 02.05.2024 року до 07.08.2024 року оплати позичальником не здійснювались взагалі.

Таким чином, діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання належного виконання зобов`язання за кредитним договором, що є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №473836-КС-006 від 21.02.2024 року в сумі 50 959,05 грн, з яких 18 320,57 грн заборгованість за тілом кредиту, 32 638,48 грн заборгованість за процентами.

Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов`язання та позов підлягає задоволенню, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору.

На підставі ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №473836-КС-006 від 21.02.2024 року 50 959 (п`ятдесят тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (бульвар Лесі Українки, 26 офіс 411 м. Київ, ідентифікаційний код 41084239);

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складене 20.03.2025 року.

суддя: