Дата документу 11.03.2025
Провадження № 2/334/881/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Гнатюка О.М., при секретарі Соломоновій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2024 року Департамент соціального захисту населення звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь департаменту надміру виплачену допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01.02.2023 по 28.02.2023 в розмірі 2000,00 грн., а також суму судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Позов мотивує тим, що на обліку в Управлінні соціального захисту населення ЗМР по Дніпровському району правонаступником якого є Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради перебував ОСОБА_1 , який отримував допомогу на проживання внутрішньої переміщеним особам.

05.09.2022 року відповідач звернувся із заявою до соціального захисту населення ЗМР про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

На підставі заяви про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи, відповідачу видано довідку про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи від 05.09.2022 року № 2303-.

Після отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, 13.09.2022 року відповідач подав до Управління заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

На підставі заяви відповідача від 13.09.2022 та наданих документів йому було призначено державну допомогу з 01.09.2022 у розмірі 2000,00 грн.

11.01.2023 року відповідач самостійно через Дію знявся з обліку як ВПО, проте не подав заяву на припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі.

У березні 2023 року спеціалістами Управління було встановлено, що Відповідач 11.01.2023 року був знятий з обліку за заявою у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, а допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам продовжував отримувати по лютий 2023 року включно. Виплата допомоги була зупинена, та на підставі пункту 11 Порядку 332 проведений розрахунок неправомірно отриманих Відповідачем сум допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам:

Отже, Відповідач свідомо отримав надмірно виплачену допомогу за період з 01.02.2023 по 28.02.2023, загальний розмір якої становить 2000,00 грн., по причині особистого зняття з обліку як внутрішньо переміщеної особи, та неподання заяви про припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, при цьому добровільно не повернув надмірно виплачені суми допомоги, вимоги Департаменту є цілком правомірними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до пункту 2 Порядку №332 (в редакції, чинній на момент виникнення оскаржуваних обставин), допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території російською федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204

Відповідно до пункту 6 Порядку №332, заява про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 1 може бути подана до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг

Згідно з пунктом 5 Порядку №332, внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги

У пункті 9 Порядку №332 встановлено, що Список внутрішньо переміщених осіб, які звернулися щодо виплати допомоги на проживання, за формою згідно з додатком 2 формується органами соціального захисту населення на підставі поданих заяв після проведення перевірки інформації та подається державному підприємству «Інформаційно- обчислювальний центр Міністерства соціальної політики».

Ухвалою судді від 27 грудня 2024 року в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони були повідомлені про місце, дату й час розгляду справи рекомендованою кореспонденцією відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України; надано час для подання відзиву та заперечень.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов просив задовольнити.

Відповідач, будучи повідомленим про дату,час і місце розгляду справи,в судове засідання не з`явився, у визначений судом строк відзив на позовну заяву суду не надав, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч.2 ст. 247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст.281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на обліку в Управлінні соціального захисту населення ЗМР по Дніпровському району правонаступником якого є Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради перебув ОСОБА_1 , який отримував допомогу на проживання внутрішньої переміщеним особам.

05.09.2022 року відповідач звернувся із заявою до соціального захисту населення ЗМР про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

На підставі заяви про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи, відповідачу видано довідку про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи від 05.09.2022 року № 2303-.

Після отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, 13.09.2022 року відповідач подав до Управління заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

На підставі заяви відповідача від 13.09.2022 та наданих документів йому було призначено державну допомогу з 01.09.2022 у розмірі 2000,00 грн.

11.01.2023 року відповідач самостійно через Дію знявся з обліку як ВПО, проте не подав заяву на припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі.

У березні 2023 року спеціалістами Управління було встановлено, що Відповідач 11.01.2023 року був знятий з обліку за заявою у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, а допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам продовжував отримувати по лютий 2023 року включно. Виплата допомоги була зупинена, та на підставі пункту 11 Порядку 332 проведений розрахунок неправомірно отриманих Відповідачем сум допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

18.01.2024 за вих.№04/01-06/334 відповідачу було скеровано повідомлення з пропозицією добровільно повернути надміру виплачені кошти. Однак, станом на момент подання позовної заяви належна до повернення сума заборгованості, яка становить 2000,00 грн. ( за 1міс) повернута не була.

Таким чином, Департамент намагався вирішити цей спір з Відповідачем в досудовому порядку, шляхом звернення до Відповідача, однак повідомлення повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги залишились без реагування, в добровільному порядку надмірно нараховані кошти Відповідачем не повернуті.

Отже, Відповідач свідомо отримав надмірно виплачену допомогу за період з 01.02.2023 по 28.02.2023, загальний розмір якої становить 2000,00 грн., по причині особистого зняття з обліку як внутрішньо переміщеної особи, та неподання заяви про припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, при цьому добровільно не повернув надмірно виплачені суми допомоги, вимоги Департаменту є цілком правомірними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до статті 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 ч. 1ст. 1215 ЦК України, встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, за змістом зазначеної норми щомісячна допомога не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача.

Аналіз положень ст. 1215 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою щомісячна допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, повернення надмірно сплачених сум щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини особи, яка отримала таку допомогу, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем: 3028,00 гривень судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, згідно ст. ст.1166,1212,1213,1214 ЦК України, постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 «Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам»», ст.4,10,76,247,259,264,265,268,273,281-282,283-289,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради (м.Запоріжжя, пр.Маяковського,3, ):надміру виплачену допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01.02.2023 по 28.02.2023 в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради (м.Запоріжжя, пр.Маяковського,3, ) судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень. 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Суддя: Гнатюк О. М.