Справа № 515/170/25
Провадження № 2/515/357/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Олійника К. І.,

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Татарбунарського районного суду із позовом до Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 .

За життя, а саме 27 грудня 2018 року батько зробив заповіт на все майно, що належало йому на день смерті, у тому числі і на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Інший спадкоємців, що претендують на спадщину не має, мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Гайдаржи А. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_2 з причин відсутності державної реєстрації права власності на успадковане майно (житловий будинок АДРЕСА_1 ).

За зверненням позивача 11 липня 2024 року у Татарбунарському районному бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, який розташований за вищевказаною адресою.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рух справи

Ухвалою Татарбунарського районного суду від 05 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Татарбунарського районного суду від 27 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Аргументи, доводи, клопотання учасників справи

Позивач ОСОБА_1 до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.24).

Представник Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Чебан С. просив провести розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечень не висловив (а.с. 27).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).

ОСОБА_3 (мати позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Татарбунарське РБТІ та РОН» № 894, станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 не зареєстроване. При проведенні поточної інвентарації самочинного будівництва не виявлено (а.с.9).

За даними технічного паспорту та довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , введений в експлуатацію у 1965 році. Цільове призначення земельної ділянки, на якій розташований будинок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 10, 11-12).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/008367072 від 15 липня 2024 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Гайдаржи А. А. 31 липня 2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_2 , з причин відсутності державної реєстрації права власності на успадковане майно (а.с. 14).

Відповідно до заповіту від 27 грудня 2018 року, посвідченого В.о. старости сіл Трапівка, Новоселиця, Зарічне Лиманської сільської ради Шевченко Л. О. ОСОБА_2 є спадкоємцем по заповіту на: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8238 га, кадастровий номер :01:001:1067 та житловий будинок з присадибною ділянкою, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_2 на день його смерті (а.с.15).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №228203951, сформованого 15.10.2020 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :02:001:0280, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.25). Вказане підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 жовтня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1127 (а.с.26).

Мотивувальна частина

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

В силу ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно суду необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних та житлово-комунального господарства, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року № 91, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

При цьому документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, громадські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року), не подається виходячи з положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності.

Таким чином, індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 20 жовтня 2020 року у справі № 201/7012/18 (провадження № 61-8387св19).

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13, та з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 559/375/16-ц (провадження № 61-31049св18) та від 05 червня 2024 року у справі № 678/1418/17 (провадження № 61-16687св23).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року

у справі № 201/7012/18 за позовом фізичної особи до територіальної громади

м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (справа у подібних правовідносинах), колегія суддів касаційного суду зазначила, що: «…індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації…».

Встановивши, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 збудований та введений в експлуатацію ОСОБА_2 у 1965 році, на земельній ділянці з відповідним цільовим призначенням, врахувавши наданий позивачем технічний паспорт на спірний житловий будинок, суд дійшов висновку, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 набув право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який не є самочинним будівництвом, а його син ОСОБА_1 , який звернувся у передбачений законом строк до нотаріальної контори, має право на його успадкування.

Висновки за результатами розгляду справи

Звертаючись з вказаним позовом, ОСОБА_1 подав суду докази на підтвердження обставин належності спадкодавцю спірного домоволодіння до 05 серпня 1992 року, у тому числі, довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості (оціночний акт), технічний паспорт, тому, з урахуванням встановлених обставин справи, позовні вимоги останнього підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат

Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша статті 141 ЦПК України).

Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , то з Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на користь позивача підлягає стягненню 2 439,00 грн судового збору за подання позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст. 76-82, 133, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лиманської об`єднаної територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з належними до нього будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Лиманської об`єднаної територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області на користь ОСОБА_1 судовий збіру розмірі 2 439,00 (дві тисячі двісті чотириста тридцять дев`ять) грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Лиманська об`єднана територіальна громада Білгород-Дністровського району Одеської області, місцезнаходження: 68141, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Трапівка, вул. Миру, 3 ().

Суддя К. І. Олійник