Справа № 487/1203/25
Провадження № 2/487/1388/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого-судді А.А. Лагоди

секретаря К.Е. Мамчур

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2025 позивач звернувся до суду із позовом, яким просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на свою користь шкоду, спричинену злочином в розмірі 201700,00грн. в т.ч. моральну шкоду в сумі 200000,00 грн. та 1700,00 грн. матеріальну шкоду.

Позовні вимоги мотивує тим, що вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.02.2025 по справі №487/11356/24 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення. Передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відносно потерпілого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що 27.09.2024 приблизно о 12:00 в районі будинку АДРЕСА_1 відбулась ДТП наїзд на пішохода за участі т/з «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті ДТП тілесні ушкодження отримав ОСОБА_1 , який доставлений до лікарняного закладу. Відповідно до проведеного слідчого експерименту було встановлено, що 27.09.2024 приблизно о 12:10 ОСОБА_1 підійшов до регульованого пішохідного переходу розташованого по вул. Генерала Олекси Алмазова, зі сторони будівлі філії Одеської юридичної академії. Підійшовши до пішохідного переходу позначеного дорожньою розміткою та дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 ПДР ОСОБА_1 почав переходити проїзну частину по пішохідному переході на зелений сигнал світлофору, в цей час позивач побачив, як зліва від нього, з двору виїжджає автомобіль «Mitsubishi Lancer». Переходячи проїзну частину у спокійному темпі позивач почув звук автомобіля та різкий удар в ліву частину тіла, внаслідок чого позивач втратив рівновагу і автомобіль протягнув його, ще декілька метрів та зупинився. Видимість для водія та позивача була необмежна та ніщо не заважало водію керувати т/з. внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, у вигляді забою голови, струску мозку та перелом шийки правої плечової кістки зі зміщенням. Було відкрите кримінальне провадження №0001479 від 28.09.2024 за ч.1 ст.286 КК України. З 28.09.2024 по 16.10.2024 позивач проходив стаціонарне лікування у в/ НОМЕР_2 , в ході якої було встановлено повний діагноз: бульозно-дистрофічні зміни S2 правої, S1-2 лівої легень. Фібріоз S1-2 лівої та правої легень. Супутні: наслідки закритої травми закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки у вигляді консолідуючого перелому правої плечової кістки з тимчасовим порушенням функції. Травма тяжкого ступеню важкості. Відповідно до довідки ВЛК в/чА2428 від 16.10.2024, діагноз та постанова про причинний зв`язок захворювання стан після перенесеної травми (27.09.2024): закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки у вигляді консолідуючого перелому правої плечової кістки з тимчасовим порушенням функції правої верхньої кінцівки. Травма тяжкого ступеню. Захворювання не пов`язане з проходженням військової служби. Також, 19.11.2024 позивач пройшов обстеження в діагностичному центрі «Medicum» та отримав висновок синовіт плечового суглобу, МР-ознаки вбитого переламу шийки плечової кістки, переламу великого горбка плечової кістки (без зміщення), тендітну сухожилків підлопаткового та недостатнього м`язів. На підставі довідки ВЛК №232 в/чА2428 від 30.12.2024 позивачу надано відпустка для лікування після травми на 30 календарних днів. Також, 25.01.2025 позивачем було пройдено обстеження в ТОВ «Медіком Кривбас» з отриманням висновку МР-картина вдаленого перелому проксимального відділу правої плечової кістки в області хірургічної шийки, перелом великого горбика, без зміщення фрагментів. Тендіноз сухожилки підлопаткового, над остьового та під остьового м`язів. За це обстеження позивач сплатив 1700 гривень які складають фінансові витрати. Крім того, позивач вказує про завдання йому відповідачем ОСОБА_2 моральних страждань в результаті кримінального правопорушення, які спричинили стійку втрату здоров`я, порушення нормального способу життя, великі труднощі в утримання своєї родини (двох доньок одна з яких має інвалідність) бо не зміг перебувати на військовій службі, це завдало моральних травм і хвилювань та оцінює їх в 200000,00 грн.

Ухвалою суду від 26.02.2025 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, надано до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу в письмовому провадженні.

Сторона відповідача у судове засідання не з`явилась, повідомлено належним чином про дату слухання справи, надано до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в частині стягнення матеріальної шкоди та не визнає в частині стягнення моральної шкоди в повному обсязі та просить розглянути справу в письмовому провадженні.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження №487/754/22, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.02.2025 у справі №487/11356/25, судом встановлено, що 27.09.2024, приблизно о 12:10год, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у світлий час доби, за відсутності опадів, водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по прибудинковій території біля будинку АДРЕСА_2 , виїхав з прилеглої території вказаного будинку на проїзну частину вулиці Генерала Олекси Алмазова, здійснив маневр повороту праворуч у напрямку вулиці Євгена Логінова та продовжив рух прямо. Під час руху в обраному напрямку, при наближенні до регульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 «пішохідний перехід» та дорожньою розміткою «зебра» 1.14.1 ПДР України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями, який розташований на проїзній частині біля будинку АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.3, 16.2, 18.2 ПДР України. А саме: будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України, розуміючи, що його дії не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю громадян, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_1 , якого він об`єктивно спроможний був бачити, внаслідок чого, передньою частиною свого автомобіля, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , який перетинав проїзну частину вулиці Генерала Олекси Алмазова справа наліво відносно напрямку руху транспортного засобу в межах регульованого пішохідного переходу на дозволяючий сигнал світлофору для пішоходів. У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому хірургічної шийки правої плечової кістки, забійної рани лобної ділянки голови, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся. Суду пояснив, що дійсно 27.09.2024 після 12 год дня, виїжджаючи від магазину автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був неуважним та здійснив наїзд на потерпілого, який почав рух на пішохідному переході на дозволяючий йому сигнал світлофора. Від удару автомобіля потерпілий впав. Обвинувачений одразу зупинив автомобіль, підійшов до потерпілого, відвів його з проїзної частини дороги на узбіччя та, викликавши поліцію, одразу почав надавати першу медичну допомогу. У період знаходження потерпілого на лікуванні, був з ним у спілкуванні, з`ясовував, що йому було необхідно для лікування. Потерпілий повідомив, що лікування для нього як військовослужбовця здійснюється безкоштовно. Станом на час розгляду кримінального провадження відсутня сума матеріального збитку, яку б обвинувачений не відшкодував. Водночас згоди щодо розміру відшкодування моральної шкоди не дійшли; витягом з ЄРДР про внесення відомостей кримінального провадження №0001473 від 28.09.2024; протоколом огляду місця ДТП від 27.09.2024; схемою ДТП від 27.09.2024 з фото-таблицями; постановою про визнання речовими доказами; ухвалою про накладення арешту на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer»; висновком експерта №СЕ-19/115-24/18618-ІТ від 14.10.2024; висновком експерта №СЕ-19/115-24/18617-ІТ від 10.10.2024; висновком експерта №890 від 18.10.2024; протоколом проведення слідчого експеременту від 17.10.2024; схемою до протоколу слідчого експеременту 17.10.2024; фото-таблицями до протоколу проведення слідчого експеременту; протоколом слідчого експеременту від 06.11.2024 за схемою та фото-таблицями; висновком експерта №24-6211 від 13.11.2024; постановою про визнання речовим доказом (лазерний диск) від 17.12.2024.

З урахуванням усіх обставин, суд висновує, що вину ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України доведеною і кваліфікація його дій є вірною - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Суд ухвалив визнати винним ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один рік). На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Пленум ВСУ № 6 від 27.03.1992 роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440,450 ЦК(ст.ст. 1166,1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.».

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдана не з його вини.

При цьому, потерпілий повинен надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка, відповідно до закону, зобов`язана відшкодувати шкоду.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З аналізу наведених вимог закону можна дійти висновку про те, що позивач повинен надати докази, як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому матеріальної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що позивач знаходився на лікуванні у стаціонарі з 28.09.2024 по 16.10.2024 в ході якого встановлено діагноз - бульозно-дистрофічні зміни S2 правої, S1-2 лівої легень. Фібріоз S1-2 лівої та правої легень. Супутні: наслідки закритої травми закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки у вигляді консолідуючого перелому правої плечової кістки з тимчасовим порушенням функції. Травма тяжкого ступеню важкості, що підтверджено виписним епікризом із медичної карти №2985.

Як свідчить довідка ВЛК від 16.10.2024 діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання стан після перенесеної травми (27.09.2024), закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки вигляді консолідуючого перелому правої плечової кістки з тимчасовим порушенням функції правої верхньої кінцівки, травма тяжкого ступеню. Потребує відпустки для лікування після травми на 60 календарних днів.

25.01.2025 позивачем було пройдено обстеження плечового суглоба в ТОВ «Медіком Кривбас» за що було сплачено 1700,00 грн. Отримано висновок МР-ознаки вбитого перелому шийки плечової кістки, перелом великого горбка плечової кістки (без зміщення), тендиніту сухожилків підлопаткового та надостьового м`язів.

На думку суду, позивачем доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме причинний зв`язок між діями відповідача та захворюванням позивача, чим виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Надані позивачем копія чеку, виписок, довідок, інших документів, в даному випадку, є підтвердженням лікування та інших витрат, внаслідок завданих відповідачем тілесних ушкоджень.

Враховуючи той факт, що судом під час розгляду справи №487/11356/24 та в межах пред`явленого позову встановлено факт нанесення позивачу відповідачем тілесних ушкоджень середньої ступеню тяжкості 27.09.2024 та стороною позивача надано належні і допустимі докази того, що вищевказані дії відповідача призвели до необхідності діагностики на суму 1700,00 грн., вищевказані вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд приходить до наступного.

Згідно вимог, ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч.1 ст. 1167 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Так, позивач зазначив, що протиправними діяннями з вини відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у каліцтві та нанесення тілесних ушкоджень, частковій втраті працездатності правої руки, фізичного болю, хвилювань, негативних емоцій, порушення нормального способу життя, великі труднощі в утриманні своєї родини (дружини і двох доньок, одна з них має інвалідність).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із шкодою його здоров`ю.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивач зазнав фізичної шкоди в результаті дій відповідача, а пошкодження здоров`я особи у будь-якому разі призводить до душевних страждань, пов`язаних з необхідністю вчинення відповідних дій на відновлення свого фізичного стану, при явних душевних страждань позивача, то суд вважає за можливе з урахуванням обставин справи та доводів позивача про заподіяння йому моральної шкоди, стягнути з відповідача на користь позивача, враховуючи вимоги розумності та справедливості, грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір та порядок сплати судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Згідно із підпунктом 1, 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсотки ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до суду позовної заяви не майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач на підставі пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору у цій справі, а тому не сплачував судовий збір при зверненні з позовною заявою.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким, чином враховуючи, загальну ціну позову в розмірі 201 700,00 грн. та часткове задоволення вимог сторони позивача в розмірі 51700,00 грн. за двома вимогами з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір в розмірі 620,91 грн. (51700,00 грн. : 201 700,00 грн. х 2422,40 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. та спричинену моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 620 (шістсот двадцять) грн. 91 коп.

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя А.А.Лагода