Справа № 473/6361/24
"18" березня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 вересня 2017 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 000 грн щомісячно, до повноліття дитини.
На підставі судового рішення позивачка отримала виконавчий документ, який подала на примусове виконання до Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві.
Проте відповідач судове рішення без наявності для цього поважних причин належним чином не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого станом на 01 червня 2024 року утворилася заборгованість з виплати аліментів у розмірі 99 372,56 грн. У зв`язку з тим, що у липні 2024 року ОСОБА_2 погасив заборгованість по аліментам у розмірі 86 000 грн, а тому станом на 31 липня 2024 року залишок заборгованості становив 14 970,56 грн.
Тому, з урахуванням положень ст. 196 СК України, зокрема того, що пеня не може перевищувати 100 % заборгованості за аліментами, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а саме за період з 01 червня 2017 року до 01 червня 2024 року у загальному розмірі 99 372,56 грн, а також за період з 01 червня 2024 року до 01 липня 2024 року у розмірі 14 970,56 грн, а всього в загальному розмірі 114 343,12 грн.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, проте останній надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивачки в окремій заяві не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, суд встановив, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 вересня 2017 року з ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 000 грн щомісячно, до повноліття дитини.

На підставі судового рішення позивачка отримала виконавчий документ, який подала на примусове виконання до Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві.

Проте відповідач судове рішення без наявності для цього поважних причин належним чином не виконував, аліменти не сплачував, внаслідок чого станом на червень 2024 року утворилася заборгованість з виплати аліментів у розмірі 99 372,56 грн. У зв`язку з тим, що у липні 2024 року ОСОБА_2 погасив заборгованість по аліментам у розмірі 86 000 грн, а тому станом на 31 липня 2024 року залишок заборгованості становив 14 970,56 грн, що підтверджується Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 09 серпня 2024 року (а.с. 19-20).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України).

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч.ч. 1, 2 ст. 196 СК України).

При цьому, Верховний Суд в своїй постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 522/26181/15-ц зазначив, що відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже пеня є дієвим стимулом належного виконання обов`язку.

При цьому судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відсутність гарантій виконання судового рішення в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є порушенням права на справедливий, відкритий і швидкий судовий розгляд справи.

Також у пункті 9 частини першої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на дітей, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, що суд апеляційної інстанції й врахував.

Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько дитини несе не лише з рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України.

Крім цього, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був обізнаний з наявністю судового рішення та своїм обов`язком щодо сплати на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина, однак доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти суду не надав.

При цьому, відповідачем не доведено те, що він вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, проте зобов`язання не було виконано з незалежних від нього причин.

За встановленого, ОСОБА_1 має право на стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) за період несплати аліментів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Крім того, при обрахуванні розміру пені за заборгованістю зі сплати аліментів слід приймати до уваги викладену Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 правову позицію щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди, а також щодо формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», що міститься у частині першій статті 196 СК України.

Так, Верховний Суд зазначив, що «при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».

Щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди, Верховний Суд у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 зазначив, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. В СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням, тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме стаття 534 ЦК України. Зокрема, при здійсненні часткових платежів аліментів грошові кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла в попередньому місяці (місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості на погашення платежу за поточний місяць.

Таким чином, згідно здійсненого судом розрахунку, розмір неустойки (пені) за період з 01 червня 2017 року до 31 червня 2024 року (з урахуванням часткової сплати заборгованості за аліментами у розмірі 3 470,50 грн та правила, що розмір пені нараховується від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не може перевищувати 100 відсотків заборгованості за аліментами) становить щодо заборгованості: за травень 2017 року 258,06 грн; за липень 2017 року 1 000 грн; за серпень 2017 року 1 000 грн; за вересень 2017 року 1 000 грн; за жовтень 2017 року 1 000 грн; за листопад 2017 року 1 000 грн; за грудень 2017 року 1 000 грн; за січень 2018 року 1 000 грн; за лютий 2018 року 1 000 грн; за березень 2018 року 1 000 грн; за квітень 2018 року 1000 грн; за травень 2018 року 1 000 грн; за червень 2018 року 1 000 грн; за липень 2018 року 1 000 грн; за серпень 2018 року 1 000 грн; за вересень 2018 року 1 000 грн; за жовтень 2018 року 1 000 грн; за листопад 2018 року 1 000 грн; за грудень 2018 року 1 013,50 грн; за січень 2019 року 1 013,50 грн; за лютий 2019 року 1 013,50 грн; за березень 2019 року 1 013,50 грн; за квітень 2019 року 1 013,50 грн; за травень 2019 року 1 013,50 грн; за червень 2019 року 1 013,50 грн; за липень 2019 року 1 013,50 грн; за серпень 2019 року 1 059 грн; за вересень 2019 року 1 059 грн; за жовтень 2019 року 1 059 грн; за листопад 2019 року 1 059 грн; за грудень 2019 року 1 109 грн; за січень 2020 року 1 109 грн; за лютий 2020 року 1 109 грн; за березень 2020 року 1 109 грн; за квітень 2020 року 1 109 грн; за травень 2020 року 1 109 грн; за червень 2020 року 1 109 грн; за липень 2020 року 1 159 грн; за серпень 2020 року 1 159 грн; за вересень 2020 року 1 159 грн; за жовтень 2020 року 1 159 грн; за листопад 2020 року 1 159 грн; грудень 2020 року 1 197 грн; за січень 2021 року 1 197 грн; за лютий 2021 року 1 197 грн; за березень 2021 року 1 197 грн; за квітень 2021 року 1 197 грн; за травень 2021 року 1 197 грн; за червень 2021 року 1 197 грн; за липень 2021 року 1 255 грн; за серпень 2021 року 1 255 грн; за вересень 2021 року 1 255 грн; за жовтень 2021 року 1 255 грн; за листопад 2021 року 1 255 грн; за грудень 2021 року 1 309 грн; за січень 2022 року 1 309 грн; за лютий 2022 року 1 309 грн; за березень 2022 року 1 309 грн; за квітень 2022 року 1 309 грн; за травень 2022 року 1 309 грн; за червень 2022 року 1 309 грн; за липень 2022 року 1 372 грн; за серпень 2022 року 1 372 грн; за вересень 2022 року 1 372 грн; за листопад 2022 року 1 372 грн; за грудень 2022 року 1 416,50 грн; за січень 2023 року 1 416,50 грн; за лютий 2023 року 1 416,50 грн; за березень 2023 року 1 416,50 грн; за квітень 2023 року 1 416,50 грн; за травень 2023 року 1 416,50 грн; за червень 2023 року 1 416,50 грн; за липень 2023 року 1 416,50 грн; за серпень 2023 року 1 416,50 грн; за вересень 2023 року 1 416,50 грн; за жовтень 2023 року 1 416,50 грн; за листопад 2023 року 1 416,50 грн; за грудень 2023 року 1 416,50 грн; за січень 2024 року 1 598 грн; за лютий 2024 року 1 598 грн; за березень 2024 року 1 470,16 грн (з 01 квітня 2024 року до 31 червня 2024 року); за квітень 2024 року 990,76 грн (з 01 травня 2024 року до 31 червня 2024 року); за травень 2024 року 495,38 грн (з 01 червня 2024 року до 31 червня 2024 року).

Таким чином, розмір пені за період з 01 червня 2017 року до 31 червня 2024 року в межах загального розміру заборгованості станом на 31 червня 2024 року складає 99 372,56 грн.

Тому вказана пеня підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Що стосується вимог про стягнення пені, нарахованої щодо заборгованості за аліментами за червень 2024 року, то в цій частині неустойка підлягає до нарахування починаючи з 01 липня 2024 року, а також щодо заборгованості у розмірі 14 970,56 грн (після сплати боржником значної частини заборгованості), то в цій частині слід зазначити, що вказана заборгованість виникла після 01 липня 2024 року, у той час як, згідно змісту позову, нарахування пені представником позивачки обмежено періодом до 01 липня 2024 року, а тому, згідно встановленого ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства, за яким суд не може вийти за межі позовних вимог, у цій частині вимоги не можуть бути задоволені.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню 1 052,65 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; ідент. номер: НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, нараховану станом на 01 липня 2024 року, у розмірі 99 372 (дев`яносто дев`ять тисяч триста сімдесят дві) гривні 56 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер: НОМЕР_1 ) судовий збір на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106), , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) у розмірі 1 052 (одна тисяча п`ятдесят дві) гривні 65 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв