КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1679/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та апеляційною скаргою Міністерства юстиції Українина рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Головко Ю.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Пенсійного фонду України як Центрального органу виконавчої влади, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, -

встановив:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на порушення його права на справедливий судовий розгляд, зазначивши, що посадові особи Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Пенсійного фонду України протягом тривалого часу не виконували покладені на них зобов`язання щодо виконання ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада 2018 року в адміністративній справі №501/2675/18, окремої ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 18 березня 2020 року в адміністративній справі №501/536/17, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року в адміністративній справі №501/536/17, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2021 року в адміністративній справі №501/536/17, які фактично прийнято для виконання мирової угоди, укладеної згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 19 листопада 2015 року №64511/12, та окремої ухвали від 02 березня 2020 року в адміністративній справі №501/3633/19, яку фактично прийнято для забезпечення виконання постанови суду від 18 вересня 2018 року в адміністративній справі №501/2380/17.

Зазначає, що невиконання Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України судових рішень та неодноразове скасування судовими рішеннями постанов про закінчення виконавчого провадження, які безпідставно приймались Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, підтвердило бездіяльність державного виконавця під час виконання рішення ЄСПЛ №64511/12 від 19 листопада 2015 року, що призвело до порушення права позивача на справедливий судовий розгляд.

Протиправні дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України порушили право позивача на мирне володіння своїм майном (грошовими коштами), яке гарантовано вимогами статті 1 Першого Протоколу Конвенції захисту прав людини та основних свобод.

Позивач змушений був оскаржувати в Іллічівському міському суді Одеської області та апеляційному суді міста Одеси протиправні дії посадовців Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України та Пенсійного фонду.

На неодноразові звернення ОСОБА_1 до уповноважених органів із заявами та скаргами на протиправні дії посадовців установ щодо протиправного невиконання рішення ЄСПЛ та судових рішень національних судів позивач отримував відписки. Відповідальність за умисне невиконання судових рішень посадовими особами під час здійснення повноважень упродовж тривалого терміну має покладатися на суб`єкт, яким відповідні повноваження делеговано, тобто на Державу. Протиправні дії Держави щодо тривалого невиконання судових рішень, які набрали законної сили, спричинили негативні наслідки для здоров`я ОСОБА_1 .

Зазначає, що судовий експерт за матеріалами проведеної судової психологічної експертизи №20-7325 від 12 квітня 2021 року зробив висновок про те, що:

- у ОСОБА_1 є зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок впливу певних обставин, що досліджуються за матеріалами справи;

- ситуація, що досліджується за справою, є психотравмувальною для ОСОБА_1 ;

- ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода);

- ОСОБА_1 спричинені страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджується у справі;

- можливий розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених ОСОБА_1 , становить 1 000 000,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд:

- зобов`язати посадовців Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати обов`язок щодо виконання виконавчого документу у виконавчому провадженні НОМЕР_1;

- стягнути з відповідача, тобто Держави, 1 000 000,00 гривень моральної шкоди.

- стягнути судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої тривалим невиконанням судового рішення, грошові кошти в сумі 15 000,00 гривень та 190,16 грн судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині задоволених вимог, Міністерством юстиції України подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права.

Вказує, що в провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження НОМЕР_2 по виконанню рішення №64511/12, виданого 19 листопада 2015 року Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Юрій Олексійович Щічка проти України та інші 572 заяви», де ОСОБА_1 є одним із заявників.

Відповідно до вказаного рішення ЄСПЛ на користь стягувача підлягає виплата 1 000 ЄВРО в перерахунку на національну валюту держави - відповідача та виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року №2а/1570/8165/2011, зазначеної у пункті 320 додатку до рішення ЄСПЛ.

Згідно постанови Одеського окружного адміністративного суду необхідно зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок з 13 серпня 2008 року та виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно до подання Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Одеській області від 29 вересня 2011 року за №14/1029, з урахуванням процентної надбавки за вислугу років підполковника ОСОБА_1 , а саме у календарному обчислені - 21 рік 4 місяці 28 днів, у пільговому обчислені - 29 років 8 місяців 23 дня. Отже, боржником за рішенням національного суду є ГУ ПФУ в Одеській області, а не Міністерство юстиції України.

В ході виконання зазначеного рішення ЄСПЛ на користь стягувача платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 17.03.2016 № 1326 перераховані кошти у розмірі 28 575,47 грн (еквівалент 1 000 євро) та платіжним дорученням від 06 вересня 2016 року №5623 сплачена заборгованість по рішенню національного суду в розмірі 2 357,92 грн, оскільки згідно відповіді Пенсійного фонду України від 05 серпня 2016 року № 25145/07-10 на виконання вищезазначеної постанови суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області проведено перерахунок пенсії відповідно до подання від 29 вересня 2011 року №14/1029 з урахуванням процентної надбавки у розмірі 35% грошового забезпечення за період з 13 серпня 2008 року по 30 вересня 2010 року. За результатами перерахунку ОСОБА_1 донараховано 2 357,92 грн.

Ураховуючи викладене, керуючись пунктом 8 частини 1 статті 49, статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції до 05 жовтня 2016 року), державний виконавець 13 вересня 2016 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. Зазначена постанова в подальшому скасована рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27 квітня 218 року у справі № 501/536/17.

Звертає увагу, що під час виконання рішення ЄСПЛ державний виконавець не здійснює розрахунок заборгованості, а лише отримує інформацію від боржника, яку в подальшому використовує під час виконання. Якщо боржник не визнає заборгованість, яка невизначена судом, державний виконавець не може брати її до уваги.

Також, державний виконавець не виконує жодних висновків експертів, а лише рішення судів у спосіб і порядок, визначений судом так як вимагає чинне Законодавство.

05 грудня 2018 року на адресу відділу з Іллічівського міського суду Одеської області надійшла ухвала від 05 листопада 2018 року у справі № 501/2675/18, якою визнано неправомірною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області по адміністративній справі № 501/536/17 від 27 квітня 2018 року та зобов`язано Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити необхідних заходів щодо виконання посадовцями Міністерства юстиції України рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19 листопада 2015 року в частині вирішення питання щодо відновлення провадження судом України у зв`язку з виключними обставинами відповідно до вимог пункту 3 частини 5 статті 361 КАС України по справі № 2-а-5830/10/1570.

Звертає увагу, що в ухвалі необґрунтовано, яким чином справа № 2-а-5830/10/1570 стосується рішення ЄСПЛ.

22 квітня 2020 року головним державним виконавцем відділу Рекашовою А.М відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3, відповідно до якого зобов`язано Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити необхідних заходів щодо виконання посадовцями Міністерства юстиції України рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 в частині вирішення питання щодо відновлення провадження судом України у зв`язку з виключними обставинами відповідно до вимог пункту 3 частини 5 статті 361 КАС України по справі № 2-а-5830/10/1570.

23 квітня 2020 року відділом в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 надано відповідь на вищезазначену окрему ухвалу.

17 серпня 2020 року Іллічівським міським судом Одеської області постановлено окрему ухвалу у справі № 501/536/17, якою зобов`язано Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня отримання цієї ухвали надати Іллічівському міському суду Одеської області звіт про виконання окремої ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 18 березня 2020 року по справі № 501/536/17.

Звіт має містити відомості про те:

- які саме заходи були вжиті щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 квітня 2018 року по адміністративній справі № 501/536/17;

- які саме заходи були вжиті після скасування судом вимоги державного виконавця № 467/23 від 23.08.2016 про виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду та постанову від 13.09.2016 щодо закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_4 щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 та постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2012 у справі № 2а/1570/8165/2011.

28 серпня 2020 року за НОМЕР_2/20.1-467/23 відділом надано звіт про виконання рішення суду.

Стосовно вжиття необхідних заходів щодо виконання посадовцями Міністерства юстиції України рішення Європейського суду № 64511/12 від 19 листопада 2015 року в частині вирішення питання щодо відновлення провадження судом України у зв`язку з виключними обставинами відповідно до вимог пункту 3 частини 5 статті 361 КАС України по справі № 2-а-5830/10/1570, скаржник зазначає таке.

Вирішення питання щодо відновлення провадження судом України у зв`язку з виключними обставинами відповідно до вимог пункту 3 частини 5 статті 361 КАС України по справі № 2-а-5830/10/1570 не відноситься до компетенції Секретаріату.

Рішення щодо перегляду приймається виключно судом в порядку, визначеному національним законодавством і не належить до компетенції посадових осіб Міністерства юстиції України.

Звертає увагу, що відповідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень в реєстрі містяться дві ухвали Верховного Суду від 28 січня 2021 року та 03 лютого 2021 по справі № 2а-5830/10/1570 щодо розгляду заяви про перегляд за виключними обставинами.

Тобто, Уповноважений повідомив заявника про можливість повторного розгляду справи і заявник скористався своїм правом, таким чином можна уважати, що рішення суду виконано.

Зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у справі № 420/1295/20 визнано протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України -задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року змінено.

Із змісту зазначених рішень убачається, що судом було скасовано закінчення виконавчого провадженню лише з підстав не сплати пені.

Враховуючи вищезазначене, державним виконавцем 07 вересня 2020 року відновлено виконавче провадження та в цей же день скеровано вимогу до Бухгалтерської служби про сплату пені за несвоєчасне виконання рішення національного суду у розмірі 2 975,24 грн, яка сплачена платіжним дорученням Міністерства юстиції України від № 8611 від 23 жовтня 2020 року.

Зазначає, що П`ятий апеляційний адміністративний суд в постанові від 12 серпня 2020 року під час розгляду справи №420/1295/20 установив факт виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року у справі №2а/1570/8165/2011.

Щодо стягнення моральної шкоди вказує, що позивачем має бути доведено, а судом оцінено наявність та розмір такої шкоди в кожному окремому випадку. Водночас, позивачем не доведено належними і допустимими доказами як факту завдання йому моральної шкоди, її розміру, так і того факту, що саме дії та бездіяльність відповідача призвели до душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації життя.

Стверджує, що позивачем належним чином не доведений факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вини відповідачів в її заподіянні, а також не надано доказів, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, можна стверджувати, щодо необґрунтованості заявлених вимог в цілому.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року в частині задоволених вимог скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області подано апеляційну скаргу.

Зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано того факту, що у разі завдання шкоди державним органом, яким у цьому випадку є орган Пенсійного фонду, вимога про відшкодування шкоди має бути заявлена саме до держави Україна в особі відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Вказує, що Головним управлінням включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії, необхідно зробити висновок, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може уважатись невиконанням рішення без поважних причин.

Проведення виплат не може бути здійснено за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, що надійшли від сплати єдиного внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

При розподілі коштів на виплату заборгованості за рішеннями судів із пенсійних виплат необхідно забезпечити принцип соціальної справедливості, який полягає у рівномірності доступу громадян до забезпечення певними благами. В даному випадку відстрочення виплати заборгованості за рішеннями судів за календарною черговістю надходження судових рішень до відповідного органу Фонду, покликаний забезпечити вищенаведений принцип.

Звертає увагу, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області проведено комплекс заходів для повного та неухильного виконання ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада 2018 року в адміністративній справі №501/536/17, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року у адміністративній справі №501/536/17, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2021 року в адміністративній справі №501/536/17, які фактично прийнято для виконання мирової угоди, укладеної, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 листопада 2015 року №64511/12 та окремої ухвали від 02 березня 2020 року в адміністративній справі №501/3633/19, яку фактично прийнято для забезпечення виконання постанови суду від 18 вересня 2018 року у адміністративній справі №501/2380/17.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

18 жовтня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги щодо того, що обов`язок відшкодовувати завдану шкоду покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Звертає увагу, що позов подано до Держави Україна через Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; Пенсійний фонд України та ГУПФУ в Одеській області.

Установлене законодавством України право на відшкодування моральної шкоди - є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Суд першої інстанції під час розгляду справи №757/16074/22-ц всебічно з`ясував причини й умови, що призвели до порушення прав та заподіяння моральної шкоди інваліду війни 2-ї групи ОСОБА_1 , оскільки тривалий час ОСОБА_1 був позбавлений можливості отримувати пенсію по інвалідності у розмірі, визначеному законом.

Суб`єктом владних повноважень перераховано лише надбавку за вислугу років в сумі 2357,92 грн. В той же час, сума посадового окладу в розмірі 1150 грн не відповідає сумі посадового окладу, яка зазначена у подані Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Одеській області від 29 вересня 2011 року № 14/1029, а саме: 1600 грн тощо; сам перерахунок здійснено тільки з 01 січня 2012 року, а пенсія за період з 13 серпня 2008 року по 31 грудня 2011 року не перерахована та не виплачена у повному обсязі.

Таким чином, зазначена вище бездіяльність ГУПФУ в Одеській області призвела до порушення державних гарантій, установлених законодавством для пенсіонерів, суттєвих порушень прав та інтересів ОСОБА_1 , інтереси якого були захищені судовим рішенням, що набрало законної сили, проте не виконувалось належним чином відповідачем.

Вказує, що 17 грудня 2012 року Одеським окружним адміністративним судом по справі №2-а/1570/8165/2011 прийнято постанову, якою суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок з 13 серпня 2008 року та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до подання Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Одеській області від 29.09.2011 року №14/1029, з урахуванням процентної надбавки за вислугу років підполковника міліції ОСОБА_1 , а саме: у календарному обчисленні -21 рік 4 місяці 28 днів, у пільговому обчисленні - 29 років 8 місяців 23 дні

19 червня 2013 року від ГУПФУ в Одеській області ОСОБА_1 отримав лист №803/Я-11, в якому зазначено, що «покладені судом зобов`язання вчинити певні дії щодо проведення перерахунку виконані згаданим управлінням в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Фонду. Виплата донарахованої суми 2 357,92 грн, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України».

Однак, в дійсності ГУПФУ в Одеській області перерахувало лише надбавку за вислугу років у сумі 2 357,92 грн.

Таким чином, протиправними діями ГУПФУ в Одеській області щодо зменшення суми боргу несплаченої пенсії по інвалідності ОСОБА_1 до розміру у сумі 2 357,92 грн за період з 13 серпня 2008 року по 30 вересня 2010 року, замість 170 061, 59 грн.

Мотивуючи наведеним, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залинити без змін.

18 жовтня 2024 року на адресу Київського апеляційного надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

В обґрунтування відзиву вказує, що протиправність дій виконавчої служби установлено судовими рішенням, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Зокрема, судовими рішеннями від 27.04.2018 року по справі № 501/536/17; від 05.11.2018 року по справі № 501/2675/18; від 11.03.2020 року по справі № 501/811/19; від 01.06.2020 року по справі № 420/1295/20; від 12.08.2020 року по справі № 420/1295/20; від 18.03.2020 року по справі № 501/536/17; від 07.07.2020 року по справі № 501/536/17 визнавались протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не виконання Мирової угоди, укладеної відповідно до рішення ЄСПЛ №64511/12 від 19.11.2015 року, а судовим рішенням по справі № 420/7344/19 від 12.05.2020 року визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України у не розгляді по суті заяви ОСОБА_1 від 06.09.2019 року про притягнення до відповідальності посадовця виконавчої служби ОСОБА_2 за систематичне не виконання рішення ЄСПЛ та визнано такою, що порушує права позивача та зобов`язано Міністерство юстиції України вчинити певні дії щодо розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 06 вересня 2019 року, відповідно до вимог статті 7, 15, 16, 20 Закону України "Про звернення громадян" та пункту 3 Наказу № 388/5 Міністерства юстиції України.

Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

В судовому засіданні представник Міністерства юстиції України - Кушнір Л.В. підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

13 лютого 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомляли.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Міністерства юстиції України, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції вказав, що судовими рішеннями встановлено порушення прав позивача, інваліда війни другої групи, при цьому, тривале невиконання судових рішень призвело до погіршення стану здоров`я позивача, загострення неврологічної хвороби та лікування.

Суд уважав доведеним, що внаслідок порушення прав позивача, останньому завдано значних душевних страждань. Враховуючи характер і тривалість вчиненого правопорушення, а також глибину завданих позивачеві душевних страждань, при цьому, виходячи із засад розумності та виваженості, суд уважав достатньою сатисфакцією відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

З даних листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №803/я-11 від 19 червня 2013 року убачається, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року у справі №2а/1570/8165/2011 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок з 13 серпня 2008 року та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до подання Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Одеській області від 29.09.2011р. за №14/1029, з урахуванням процентної надбавки за вислугу років підполковника ОСОБА_1 , а саме: у календарному обчисленні - 21 рік 4 місяці 28 днів, у пільговому обчисленні - 29 років 8 місяців 23 дня. На підставі зазначеної постанови головним управлінням пенсію перераховано за період з 13 серпня 2011 року по 30 вересня 2010 року, оскільки надбавка за вислугу 21 рік у розмірі 35% відсотків включена у грошове забезпечення при обчисленні пенсії з 01 жовтня 2010 року (том 1 а.с. 64).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ВП НОМЕР_5 відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №2а/1570/8165/2011, виданого 09 липня 2013 року (том 1 а.с. 65-66).

Постановою державного виконавця ВП НОМЕР_5 від 20 січня 2014 року закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2а/1570/8165/2011 від 09 липня 2013 року (том 1 а.с. 67-68).

Постановою державного виконавця від 20 січня 2016 року ВП НОМЕР_2 відкрито виконавче провадження з виконання рішення Європейського суду з прав людини №64511/12 від 19 листопада 2015 року про стягнення з Держави на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 1000 Євро, що є відшкодуванням будь-якої матеріальної та моральної шкоди, а також судових рішень та інших витрат. Держава виплатить вищезазначені кошти і виконає рішення національних судів, які ще підлягають виконанню, протягом трьох місяців з дати повідомлення судом рішення відповідно до пункту 1 статті 37 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. У випадку несплати цих сум і невиконання рішень національних судів протягом зазначеного тримісячного строку Уряд зобов`язується сплатити пеню за період з моменту спливу тримісячного строку і до моменту остаточного розрахунку у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в цей період, до якої має бути додано три відсоткові пункти (том 1 а.с. 80-81).

Відповідно до листа Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №467/20.1/23 від 08 серпня 2016 року убачається, що в провадженні відділу перебуває виконавче провадження по виконанню рішення №64511/12, видане 19 листопада 2015 року Європейським судом з прав людини, у справі "Юрій Олександрович Щічка проти України та інші 572 заяви", де ОСОБА_1 є заявником. Відповідно до вказаного рішення суду на користь ОСОБА_1 підлягає виплата 1000 Євро в перерахунку на національну валюту держави - відповідача та виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року №2а/1570/8165/2011, зазначеної у пункті 320 додатку до рішення суду. Державним виконавцем 20 січня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що було повідомлено стягувача листом від 22 січня 2016 року №704/12.0.1-48-16/467/20.1/23. В ході виконання зазначеного рішення суду, на користь стягувача платіжним дорученням Міністерства юстиції України №1326 від 17 березня 2016 року перераховані кошти у розмірі 28 575,47 гривень (том 1 а.с. 94).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 13 вересня 2016 року прийнято постанову ВП НОМЕР_2 про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Європейського суду з прав людини №64511/12 від 19 листопада 2015 року

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року у справі №501/2172/15-а постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 19 січня 2017 року скасовано. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у не перерахунку та не виплаті ОСОБА_1 пенсії відповідно до подання Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Одеській області від 29.09.2011 року за №14/1029, з урахуванням процентної надбавки за вислугу років підполковника ОСОБА_1 , а саме: у календарному обчисленні - 21 рік 4 місяці 28 днів, у пільговому обчисленні - 29 років 8 місяців 23 дня, починаючи з 13 серпня 2008 року по 30 вересня 2010 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до подання Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Одеській області від 29 вересня 2011 року за №14/1029, з урахуванням процентної надбавки за вислугу років підполковника ОСОБА_1 , а саме: у календарному обчисленні - 21 рік 4 місяці 28 днів, у пільговому обчисленні - 29 років 8 місяців 23 дня, починаючи з 13 серпня 2008 року по 30 вересня 2010 року з урахуванням перерахованих та виплачених сум пенсії. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (том 3 а.с. 26-31).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі №420/14939/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром при проведенні перерахунку пенсії 13 квітня 2018 року згідно Постанови КМ України №103 з 01 січня 2016 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату перерахованого розміру пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року у розмірі 16 216,58 грн без застосування обмеження її максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум пенсії. В іншій частині позовних вимог відмовлено (том 3 а.с. 32-41).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 травня 2018 року у справі №501/2380/17 скасовано. Ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, стягнення суми боргу компенсаційних виплат пенсії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: - визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови в здійснені компенсації несвоєчасно одержаних ОСОБА_1 сум пенсії; стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області суму компенсації витрати частини доходів станом на 01.02.2016 року у розмірі 72 277 гривень 46 копійок; зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області вчинити певні дії щодо розрахунку та виплати суми компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 станом на наступний час, тобто станом на червень 2017 року, та виплатити грошові кошти у повному обсязі. В іншій частині позовних вимог відмовлено (том 3 а.с. 59-65).

Згідно Інформації про виконавче провадження НОМЕР_2 від 22 січня 2022 року убачається, що виконавче провадження неодноразово закінчувалось та відновлювалось. Зокрема, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у справі №420/1295/20 визнано протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2, скасовано постанову Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України від 03 червня 2019 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року змінено. Абзац четвертий резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року, в частині щодо зобов`язання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України завернутися з вимогою до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Мінюсту, викладено у такі редакції: "зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернутись із вимогою до уповноваженого підрозділу Міністерства юстиції України щодо розрахунку та сплати ОСОБА_1 пені за період з 22 березня 2016 року по 06 травня 2017 року відповідно до рішення Європейського суду з прав людини №64511/12 від 19 листопада 2015 року та порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті на здійснення платежів, пов`язаних із виконанням закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справи проти України, який затверджено постановою Кабінету України від 07 березня 2007 року №408. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року залишено без змін. Виконавче провадження закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" 01 березня 2021 року (том 1 а.с. 146-149).

Відповідно до даних висновку експерта №20-7325 від 12 квітня 2021 року, складеного за результатами проведення судової психологічної експертизи убачається, що у ОСОБА_1 є зміна в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок впливу певних обставин, що досліджуються за матеріалами справи. Ситуація, що досліджується за справою, є психотравмувальною для ОСОБА_1 . ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода). ОСОБА_1 спричинені страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджується у справі. Можливий розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених ОСОБА_1 становить 1 000 000,00 гривень (том 1 а.с. 164-181).

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені статтею 1167 ЦК України, згідно частини 1 якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Аналіз положень статей 23, 1173 ЦК свідчить про те, що моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю органу державної влади, відшкодовується державою, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги Міністерства юстиції України щодо відсутності доказів протиправних дій відповідача, колегія суддів зазначає, що бездіяльність відповідача під час здійснення покладених на нього обов`язків підтверджена судовими рішеннями, зокрема, щодо скасування постанов про закінчення виконавчого провадження.

Аналіз матеріалів справи дозволяє зробити висновок, що позивач з метою захисту свого права та виконання рішення як національного суду, так і Європейського суду з прав людини неодноразово і протягом тривалого часу звертався із скаргами, зверненнями та позовами до суду.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що матеріали справи містять численні заяви та скарги позивача до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністра юстиції, Прем`єр-Міністра України, Президента України, поданих за період з 2016 по 2019 роки та заяв до Міністра юстиції України та Міністра соціальної політики України, щодо неналежного виконання судових рішень, ухвалених на його користь.

Доводи апеляційної скарги Міністерства юстиції України в тій частині, що П`ятий апеляційний адміністративний суд в постанові від 12 серпня 2020 року під час розгляду справи №420/1295/20 установив факт виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року у справі №2а/1570/8165/2011, відхиляються апеляційним судом, оскільки у згаданій постанові апеляційний адміністративний суд вказав, зокрема: «Доводи апеляційної скарги, що рішення національного суду - постанова Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2012 по справі №2а/1570/8165/2011 в повному обсязі виконана 06.09.2016 року спростовуються вищезазначеними судовими рішеннями в адміністративних справах, які набрали законної сили».

Доводи апеляційної скарги щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження лише з підстав несплати пені, відхиляються апеляційним судом, оскільки вказане не спростовує факту невиконання рішення суду.

Отже, доводи апеляційної скарги Міністерства юстиції України в частині недоведеності наявності підстав для відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи та відповідними судовими рішеннями.

Доводів щодо визначеного судом розміру моральної шкоди апеляційна скарга не містить.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, колегія суддів зазначає про таке.

Із змісту позовної заяви убачається, що позивач звернувся до суду із позовом саме до Держави Україна, визначивши відповідні органи державної влади.

Отже, судом першої інстанції враховано факт того, що у разі завдання шкоди державним органом шкоди, вимоги про відшкодування шкоди мають бути пред`явлені саме до Держави Україна. Крім цього, зміст резолютивної частини судового рішення свідчить про стягнення коштів з Держави Україна, а не з конкретного органу, який допустив порушення прав позивача.

Отже, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області є безпідставними.

Відхиляючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів вказує, що бездіяльністю відповідачів з виконання в повному обсязі рішення суду позивачу завдано моральної шкоди, натомість відповідачами не доведено неможливості реалізувати свої повноваження за обставин реальної можливості це зробити, що спричинило порушення прав та інтересів особи.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позивачу була завдана моральна шкода шляхом тривалого невиконання судового рішення відповідачами, є правильним та обґрунтованим.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року залишити без змін.

Дію рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року поновити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 17 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова