ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 689/1578/24

Провадження № 22-ц/820/631/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на поховання за апеляційною скрагою ОСОБА_1 на додаткове рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області в складі судді Шевчик О.М. від 21 січня 2025 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації витрат на поховання спадкоємця відмовлено.

25.11.2024 року представниця відповідачки подала клопотання про стягнення з позивача витрат, понесених на професійну правничу допомогу. У заяві від 04.12.2024 року відповідачка у зв`язку з відмовою у задоволенні позову просила стягнути з позивача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у розмірі 7000 грн.

Додатковим рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 січня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу розмірі 7000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення та відмовити в задоволенні заяви про стягнення судових витрат. На думку апелянта, судом не враховано, що стягнуті з нього витрати на правничу допомогу є неспівмірними, рішення є несправедливим та неефективним.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що професійну правничу допомогу у цій справі відповідачці надавала адвокат Адамчук Л.В. згідно договору про надання правничої допомоги від 11.09.2024 року.

Згідно п. 3.1 договору про надання правничої допомоги від 11.09.2024 року за правничу допомогу, передбачену в п.п. 1.2 договору клієнт сплачує адвокату гонорар, розмір якого згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлюється у фіксованому розмірі 7000 грн.

На підтвердження виконання умов договору надано акт наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги від 11.09.2024 року на суму 7000 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордеру №15 від 28.11.2024 року про сплату ОСОБА_2 7000 грн. адвокату Адамчук Л.В.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка понесла витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн., адвокат брала участь у трьох судових засіданнях, подавала процесуальні документи до суду, тому відсутні підстави для зменшення витрат на правничу допомогу.

Доводи апелянта про помилковість цього висновку суду є необгрунтованими, зважаючи на таке.

Так, згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат.

За змістом ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката можуть бути: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу, уповноваженого на надання безоплатної правової допомоги.

Представниця відповідачки 25.11.2024 року до судових дебатів подала заяву про намір стягнення відповідачкою понесених витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України представниця 04.12.2024 року подала заяву про стягнення з позивача понесених відповідачкою витрат на правничу допомогу та надала докази на підтвердження понесених витрат.

Суд першої інстанції оцінив складність справи та обсяг наданих адвокатом послуг, участь у судових засіданнях 10.10.2024 року, 28.10.2024 року, 25.11.2024 року і з врахуванням співмірності розміру витрат, що підлягають розподілу між сторонами, тому суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

При цьому апелянт не обґрунтував неправильність цього висновку суду і не навів аргументи, яка ж сума витрат на правову допомогу є співмірною і підлягає розподілу між сторонами.

Додаткове рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 18 березня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк