Провадження №2/389/599/22
Рішення

іменем України

(заочне)

05 березня 2025 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Гаврилюк Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,

встановив:

АТ КБ «Приватбанк» 09.12.2022 звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №МГ-277/2008 від 29.02.2008 в розмірі 2 301 долар 75 центів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24.11.2020 складає 65 277 грн 63 коп.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 29.02.2008 уклали кредитний договір №МГ-277/2008. Згідно з умовами договорору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит в розмірі 15 000 доларів США на строк до 19.02.2013, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. На забезпечення виконання зобов`язань за цим договором між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №МГ-277-1/2008 від 29.02.2008. АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредит в розмірі, передбаченому умовами договору. Проте ОСОБА_1 , в порушення умов кредитного договору, не здійснювала своєчасно погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості зОСОБА_1 та її поручителя ОСОБА_2 . Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.10.2011 позов задоволено. Проте, ухвалення вказаного судового рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Рішення суду від 27.10.2011 боржниками виконано, що підтверджується постановою державної виконавчої служби від 24.11.2020. Позивач вважає, що він має право на 3% річних від простроченої суми заборговансті, оскільки ОСОБА_1 та її поручитель ОСОБА_2 несвоєчасно виконали свої зобов`язання перед Банком. Сума заборгованості за тілом кредиту станом на 20.08.2011 становила 8 719 доларів 09 центів США та надалі змінювалася по періодам і станом на 24.11.2020 (день виконання судового рішення) становила в розмірі 4 503 доларів 95 центів США. Оскільки рішенням суду від 27.10.2011 зОСОБА_1 та її поручителя ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, тобто з 29.02.2008 до 01.08.2011, то за період після подання позовної заяви до фактичної дати виконання рішення суду, тобто з 20.08.2011 до 24.11.2020, ОСОБА_1 та її поручитель ОСОБА_2 зобов`язані сплатити банку 2 301 долар 75 центів США, що становить 3% річних від простроченої суми, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзиви не подали.

Згідно з ухвалою суду від 05.03.2025 розгляд справи проводиться заочно, на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 29.02.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №МГ-277/2008, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти в розмірі 15 000 доларів США шляхом видачі готівкою через касу, на строк до 19.02.2013, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При порушенні Позичальником зобов`язнь по погашенню кредиту, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 32% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 29.02.2008 укладено договір поруки №МГ-277-1/2008, згідно з умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником обов`язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом від 10.08.2011 до ОСОБА_1 та її поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №МГ-277/2008 від 29.02.2008.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.10.2011 у справі №2-1006/11, яке набрало законної сили 07.11.2011, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 107 459 грн 51 коп, судовий збір в сумі 1 074 грн 60 коп, витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в суді в сумі 120 грн, а всього 108 654 грн 11 коп.

Постановою державного виконавця Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 24.11.2020 виконавче провадження №61079338 (відкрите 27.01.2020) з примусового виконання виконавчого листа №2-1006/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 108 654 грн 11 коп, закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

В свою чергу, з 14.03.2012 в Олександрійському відділі ДВС перебувало виконавче провадження №31687616 з примусового виконання виконавчого листа №2-1006/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 108 654 грн 11 коп, однак 17.09.2012 виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 20.08.2011 до 24.11.2020 слідує, що заборгованість у виді 3% річних від простроченої суми становить 2 301 долар 75 центів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24.11.2020 складає 65 277 грн 63 коп.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

Відповідно до ст.526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України (ч.1 ст.1050 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (ч.1 ст.546 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналіз змісту ч.4 ст.559 ЦК України свідчить, що закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою.

В цій справі позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, порушених невиконанням відповідачами зобов`язань з повернення кредиту, підтверджених судовим рішенням в іншій справі. Безпосередньо спір виник щодо стягнення з відповідачів 3% річних від простроченої суми заборгованості за визначений період прострочення з 20.08.2011 до 24.11.2020 (за період після подання позовної заяви до фактичної дати виконання рішення суду).

Як вже зазначалося, рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.10.2011 у справі №2-1006/11, яке набрало законної сили 07.11.2011, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та її поручителя ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 107 459 грн 51 коп, судовий збір в сумі 1 074 грн 60 коп, витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в суді в сумі 120 грн, а всього 108 654 грн 11 коп.

Обов`язок позичальника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити не лише суму боргу, а й 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, встановлено ч.2 ст.625 та ч.1 ст.1050 ЦК України.

У ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц вказано про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Висновок про правову природу валюти при визначенні 3% річних, передбачених в ч.2 ст.625 ЦК України, сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц, а саме: «Передбачене ч.2 ст.625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України».

Крім того, в ч.2 ст.625 ЦК України прямо зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення, про що також вказано в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц.

Законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст.625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу (п.41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18, п.77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №761/16124/15-ц).

Водночас, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц, закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою.

У постанові від 26.01.2021 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого в постанові від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, та зазначила, що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість. Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ні кредитного договору, ні відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення.

З огляду на це, преюдиційним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.10.2011 у справі №2-1006/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та її поручителя ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за договором кредиту на загальну суму 108 654 грн 11 коп,змінено порядок, умови і строк дії кредитного договору, але не припинено зобов`язання відповідачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , як її поручителя, сплатити борг. Тому вони не звільняються від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а саме, в цьому випадку, від сплати 3% річних за весь період прострочення згідно з ч.2 ст.625 ЦК України.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних є правильним, відповідає формулі, наведеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц, а тому судом приймається як належний доказ.

З огляду на встановлені обставини справи, з відповідачів підлягає до стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості за період прострочення з 20.08.2011 до 24.11.2020 (за період після подання позовної заяви до фактичної дати виконання рішення суду), що становить 2 301 долар 75 центів США, а тому позовні вимоги є обгрунтовваними та підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні даного позову, з кожного по 1 240 грн 50 коп.

Керуючись ст.15,16, 526, 530, 546, 553, 554, 559, 598, 599, 610, 611, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.141, 263-265, 273, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №МГ-277/2008 від 29.02.2008 в розмірі 2 301 (дві тисячі триста один) долар 75 центів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24.11.2020 складає 65 277 грн 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»судовий збір в сумі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) грн 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»судовий збір в сумі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) грн 50 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження: вул.Грушевського,1«Д», м.Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570.

Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 10.03.2025.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва