РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Кусік І.В.

за участю:

секретаря судового засідання Редько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом виконавчого комітету Володимирської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2024 року виконавчий комітет Володимирської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В позові, уточненому під час розгляду справи у суді, покликається на ту обставину, що рішенням Володимир-Волинського міського суд Волинської області від 27 жовтня 2022 року було відібрано малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері ОСОБА_1 , без позбавлення батьківських прав, а також відібрано малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав. Дане рішення набрало законної сили та відповідачами не оскаржувалося.

Згідно рішення виконачого комітету Володимирської міської ради від 08.12.2022 року № 448 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та встановлення опіки над ними», діти перебувають під опікою ОСОБА_6 , який є братом відповідачки ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 у відповідачки ОСОБА_1 народився син ОСОБА_7 . Відомості про батька дитини внесені в актовий запис про народження згідно ст. 135 ч.1 СК України.

Зазначають, що відповідачка ОСОБА_1 у січні 2022 року пройшла курс лікування від алкогольної залежності. Разом з малолітнім ОСОБА_8 вони залишили відповідача ОСОБА_2 та почали проживати по місцю реєстрації у с. Дігтів Володимирського району Волинської області. Однак зі слів рідного брата відповідачки ОСОБА_6 та його дружини, відповідачки ніколи не допомагала їм по господарству, увесь час проводила за телефоном. Вона ніколи не годувала малолітнього ОСОБА_8 продуктами згідно віку, не готувала йому, а годувала лише молоком та печивом.

У вересні 2023 року було прийнято рішення виконавчого комітету Володимирської міської ради повернути дітей ОСОБА_1 . Однак невдовзі після цього жінка з сином ОСОБА_8 поїхали проживати до відповідача ОСОБА_2 у с.Тагачин Ковельського району. У будинку ОСОБА_2 , окрім них, ще проживають його батько і брат, які зловживають спиртними напоями.

З моменту відібрання дітей відповідач ОСОБА_2 жодного разу не цікавився ними. Не звертався до соціальних служб Володимир-Волинської міської територіальної громади з заявами щодо зустрічей із дітьми чи повернення їх на його утримання та виховання.

Обоє відповідачів не сплачували аліментів, призначених згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 27 жовтня 2022 року.

09 листопада 2023 року малолітнього ОСОБА_8 було виявлено у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в умовах, які загрожують його життю та здоров`ю, та передано на тимчасове влаштування ОСОБА_6 , у якого виховуються старші діти відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, так як зловживають спиртними напоями, збирають вдома сумнівні компанії, не працевлаштовані та не мають доходів та відповідно засобів для існування та утримання дітей.

Згідно інформації Володимирського центру соціальних служб, малолітні діти повідомили, що бажають і надалі проживали зі своїм опікуном ОСОБА_6 та його дружиною.

З моменту відібрання дітей відповідачі так і не налагодили побут, умови проживання, фінансове становище та не змінили спосіб життя. За місцем проживання характеризуються негативно.

У зв`язку із тим, що відповідачі не піклуються належним чином про життя, здоров`я, харчування, розвиток своїх дітей, тобто не виконують своїх батьківських обов`язків, просять позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно неповнолтініх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Окрім того, просять стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/2 частина всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідно до віку на користь особи або установи, під опікою якої перебуватимуть малолітні, а також стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/3 частина всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідно до віку на користь особи або установи, під опікою якої перебуватимуть малолітні.

Ухвалою судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області Кусік І.В. від 18 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2024 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, якою заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити та розглянути справу у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, будь-яких клопотань заяв до суду не надсилали, відзиву на позов не подали.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Відповідач, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дані факти стверджуються свідоцтвами про народження дітей, копії яких містяться у матеріалах справи (а.с. 7-10).

Згідно рішення Володимир-Волинського міського суд Волинської області від 27 жовтня 2022 року відібрано малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері ОСОБА_1 , без позбавлення батьківських прав, а також відібрано малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав. Дане рішення набрало законної сили та відповідачами не оскаржувалося.

З рішення виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області від 08.12.2022 року № 448 Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітнім дітям ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, та призначено ОСОБА_6 опікуном над ними, як над племінниками.

Згідно рішення виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області від 28.09.2023 року № 393 Про повернення дітей, було вирішено повернути дітей: малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , їх матері ОСОБА_1 .

Однак, як стверджується матеріалами справи, а саме актами обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 11.10.2023 року, 09.11.2023 року, 13.11.2023 року, 13.07.2024 року, батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 самоусунулися від виховання та утримання дітей. Діти проживають в сім`ї опікуна ОСОБА_6 . Рідні батьки до них не приїжджають та не телефонують. Малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , вилучено у батьків та передано на тимчасове влаштування у сім`ю ОСОБА_6 , оскільки рідні батьки зловживають алкоголем, ведуть аморальний спосіб життя, збирають сумнівні компанії у себе дома. У дитини не було розвиваючих ігор, засобів гігієни, дитина на час обстеження знаходилася у занедбаному стані.

Згідно рішення виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області від 15.11.2023 року № 489 Про відібрання ОСОБА_7 , малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відібрано у матері ОСОБА_1 та передано на тимчасове утримання та виховання ОСОБА_6 .

З характеристики ОСОБА_1 , яка надана Турійською селищною радою Ковельського району за №4 від 06.02.2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації у будинку покійної свекрухи ОСОБА_10 у АДРЕСА_1 з грудня 2019 року по даний час. За час проживання зарекомендувала себе з негативної сторони, так як постійно зловживає спиртними напоями. З чоловіком ОСОБА_11 вони розлучилися, однак проживають надалі разом. Між ними часто виникають конфлікти. ОСОБА_12 рідко буває вдома, а до ОСОБА_13 часто приходять особи сумнівної поведінки, з якими вона розпиває спиртні напої. ОСОБА_14 має четверо дітей, однак вони проживають у сім`ї її рідного брата. У час, коли діти проживали з нею, до них постійно навідувалася служба у справах дітей, сільський староста, які робили зауваження ОСОБА_13 щодо догляду дітей та способу життя. Проте ОСОБА_1 не реагувала або ж реагувала агресивно, на шлях виправлення не стала.

З характеристик учениці 5-го класу ліцею с. Суходоли Володимирської міської ради ОСОБА_3 , 2013 року народження, та учня 1 класу ліцею с. Суходоли Володимирської міської ради ОСОБА_4 , 2016 року народження, вбачається, що дітьми опікується їх рідний дядько ОСОБА_15 та його дружина ОСОБА_16 , які допомагають, переживають і контролюють дітей. Вони дбають про розвиток дітей, постійно відвідують школу, виконують вказівки класних керівників. Рідна матір дітей жодного разу не цікавилася навчанням дітей, не брала участі у вихованні та ніякої участі у шкільному житі дітей. Місце її перебування невідоме.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини (ст. 150 СК України)

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 15.11.2023 року № 495 затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолтініх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків тривалий час, не підтримує з дітьми належних родинних зв`язків, зловживає спиртними напоями.

Рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 28.09.2023 року № 394 затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позбавлення відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду, є єдиним можливим засобом забезпечення дитині гармонійного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України.

При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно свого сина відповідно до положень ст. 169 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин аліменти слід визначити у розмірі, заявленому позивачем, а саме стягнути з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/2 частина всіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на користь установи або особи під опікою якої перебуватимуть малолітні діти, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 03 вересня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частина всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь установи або особи, під опікою якої перебуватимуть малолітні, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 03 вересня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на вказане, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позову, з відповідачів підлягає стягненню в користь держави судовий збір у розмірі по 2422 гривні 40 копійок з кожного.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 258-259, 265, 268, 273, 280-283 ЦПК України та на підставі ст. 150, 164, 165, 166, 180, 182, 184 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов виконавчого комітету Володимирської міської ради (, вул. Данила Гадицького,5, м. Володимир, Волинська область) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (1995 р.н., РНОКПП суду невідомий, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно неповнолтініх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолтініх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/2 частина всіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на користь установи або особи під опікою якої перебуватимуть малолітні діти, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 03 вересня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частина всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь установи або особи, під опікою якої перебуватимуть малолітні, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 03 вересня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча Ірина КУСІК