Провадження № 2/522/1606/25
14 березня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Чорнухи Ю.В.,
за участі секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано для розгляду судді Чорнусі Ю.В.
Ухвалою суду від 29.07.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.08.2024.
Ухвалою суду від 28.11.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті на 21.01.2025.
У судове засідання 21.01.2025 з`явився представник позивача адвокат Гончаров Д.О. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив, заяви та клопотання не подавав. Розгляд справи відкладено на 05.03.2025 у зв`язку з витребуванням судом оригіналів документів.
У судове засідання 05.03.2025 з`явився представник позивача адвокат Гончаров Д.О. Відповідач не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив, заяви та клопотання не подавав.
Оскільки судом вжито всіх заходів для забезпечення належного сповіщення відповідача про судове засідання, однак відповідач до суду не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, відзив не подав, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, згідно з вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 05.03.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення суду та повідомив дату і час оголошення судового рішення - 15 година 00 хвилин 14.03.2025.
Повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ч. 1 ст. 78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» (в редакції, чинній станом на момент укладення договору між сторонами) (надалі по тексту - Закон № 723/97-ВР) фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом (ч. 1 ст. 2 Закону № 723/97-ВР).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону № 723/97-ВР лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.
Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст. 1078 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно п. 1.1. Загальних умов до договору фінансового лізингу (для фінансування вживаних предметів лізингу), затверджених 14.09.2020 (надалі по тексту - Загальні умови), лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлене лізингоодержувачем бувше у використанні майно (далі по тексту «Предмет лізингу»), найменування, марка, модель, рік випуску, ціна постачальника, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у договорі, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов договору, а в кінці строку дії договору має право придбати предмет лізингу у власність за викупною вартістю, визначеною у договорі.
Пунктом 2.1. Загальних умов передбачено, що всі платежі за користування предметом лізингу лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривні) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця не пізніше за дату та в сумі, які встановлені для їх оплати відповідно до графіка внесення лізингових платежів (надалі - графік платежів). Лізингоодержувач зобов`язаний оплачувати лізингові платежі незалежно від виставлення та отримання рахунків лізингодавця. У разі необхідності рахунки на оплату можуть надаватися лізингодавцем по факсу та/або на e-mail лізингоодержувача. Лізингові платежі включають платежі в погашення (компенсацію) вартості предмета лізингу, комісію лізингодавця за наданий в лізинг предмет лізингу та інші платежі, передбачені договором.
Пунктом 11.2.1 Загальних умов передбачено, що лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати договір (відмовитися від договору та вилучити предмет лізингу у випадках, коли лізингоодержуач не сплати лізинговий платіж (частково або повністю) та/або інший платіж, передбачений договором, та прострочення оплати становить більше 30 (тридцяти) днів з дня настання строку платежу.
При настанні будь-якої обставини, передбаченої п.п. 11.2.1-11.2.6 п. 11.2 Загальних умов, лізингодавець направляє на юридичну адресу лізингоодержувача цінний лист з описом вкладення або вручає нарочно повідомлення про відмову від договору (його розірвання) із зазначенням дати розірвання договору та дати і місця повернення предмета лізингу лізингодавцю. Лізингоодержувач зобов`язаний за свій кошт протягом терміну, передбаченого в повідомленні, повернути предмет лізингу лізингодавцю за адресою, вказаною в повідомленні. (…) Повернення/вилучення предмета лізингу оформляється підписанням сторонами акту повернення предмета лізингу або підписання акту вилучення предмета лізингу комісією у складі уповноважених осіб лізингодавця, в якому зазначаються фактичні показники пробігу предмета лізингу та всі дефекти.
Згідно п. 11.6. датою розірвання договору є дата вказана у відповідному повідомленні про відмову (розірвання) від договору, що направляється рекомендованим/цінним листом чи кур`єрською доставкою на адресу, вказану у договорі чи іншу повідомлену лізингоодержувач згідно п.п. 6.1.4. загальних умов. У випадку неотримання лізингоодержувачем повідомлення про відмову (розірвання) від договору та її наслідки відповідно до п. 13.1 загальних умов.
Пунктом 11.8 загальних умов передбачено, що вилучення предмета лізингу, припинення (відмова від договору) не звільняє лізингоодержувача від сплати нарахованих та несплачених платежів згідно з договором. Сторони досягли згоди, що у разі односторонньої відмови лізингодавця від договору (розірвання договору) лізингоодержувач зобов`язаний сплатити лізингодавцю всі належні сплати та несплачені лізингові платежі згідно з графіком платежів; витрати, понесені лізингодавцем у зв`язку з виконанням договору.
Відповідно до п. 13.1. загальних правил всі повідомлення, вимоги або інша кореспонденція направляються стороні поштою рекомендованим або цінним листом або кур`єрською доставкою з повідомленням про вручення за місцезнаходженням (місцем реєстрації/проживання) сторони. У разі, якщо сторона змінить місцезнаходження/місце реєстрації та/або фактичну адресу/місце проживання, які вказані у відповідному Договорі, та не повідомить про це письмово іншу сторону, всі повідомлення та інша кореспонденція, направлена стороною на адресу іншої сторони, зазначену у Договорі чи змінену шляхом письмового повідомлення, вважаються належним чином відправленими стороною та отриманими іншою стороною. При цьому достатнім доказом направлення сторонами одна одній повідомлень, вимог та іншої кореспонденції є поштова квитанція (чек) про направлення рекомендованого листа, опис вкладення у цінний лист чи повідомлення про вручення (у разі відправки кур`єром). При цьому всі повідомлення, що направлені поштою на адресу лізингоодержувача вважаються доставленими через п`ять робочих днів з дати відправки.
Згідно пункту 3 договору фінансового лізингу предметом фінансового лізингу є автомобіль Ford Focus (бувший у використанні), 2017 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , вартістю 288200,00 гривень.
Пунктом 5 договору визначено, що строк лізингу - 84 місяців з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі.
Пунктом 9.1. договору фінансового лізингу визначено, що загальна сума лізингових платежів становить 674386,45 гривень на дату укладення договору і може змінюватись відповідно до умов цього договору.
Порядок сплати лізингових платежів - в гривні згідно з графіком внесення лізингових платежів (п. 9.3. договору фінансового лізингу).
Сторонами погоджений графік внесення лізингових платежів у пункті 10 договору фінансового лізингу.
Згідно п. 13 договору фінансового лізингу договір фінансового лізингу набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін (у разі їх наявності) та діє протягом перебігу строку лізингу (крім випадків, коли з підстав та в порядку, передбаченому цим договором сторона відмовиться від договору в односторонньому порядку або сторони досягнуть згоди про дострокове припинення/розірвання цього договору. Зобов`язання за договором, у разі його можливого порушення, не припиняється із закінченням строку його дії та припиняються його повним виконанням.
Підписуючи договір, позивач погодився з його умовами, здійснював виконання договору, зокрема, шляхом визначення та прийняття предмету лізингу, здійснення лізингових платежів, як це визначено договором.
21.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Улф-Фінанс» (Первісний кредитор) та Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (Новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги (цесії) № 21/07-2017 (а.с. 33-35), відповідно до п. 2.1. якого первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому:
2.1.1. права вимоги за діючими договорами фінансового лізингу, перелік яких передбачений відповідними додатками до договору, що укладаються на відповідну дату відступлення таких договорів лізингу (та форма якого передбачена додатком № 1 до договору), а новий кредитор набуває права вимоги за договорами фінансового лізингу та приймає на себе всі інші права первісного кредитора за договорами фінансового лізингу, в тому числі, але не виключно, набуває право вимагати:
а) сплати на свою користь дебіторської заборгованості, що існує у боржників зі сплати лізингових платежів на дату укладення цього договору;
б) сплати на свою користь дебіторської заборгованості що існує у боржників зі сплати будь-яких інших (крім лізингових) за договорами фінансового лізингу на дату укладення цього договору;
2.1.2. права вимоги за договорами забезпечення, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань за договорами лізингу, зазначеними в п. 2.1.1. цього договору;
2.1.3. всі права та обов`язки матеріального та нематеріального характеру по договорам страхування, які були укладені первісним кредитором з урахуванням всіх заявлених та незаявлених збитків, які існували до підписання даного договору.
Пунктом 2.2.1 договору відступлення прав вимоги (цесії) передбачено, що в дату відступлення права вимоги за договорами фінансового лізингу, що передбачені п. 2.1. договору, новий кредитор набуває права власності, що оформлюється підписанням акту приймання-передачі предмету (-ів) лізинга (прав власності на предмет (-и) лізинга) за формою згідно додатку № 2 до договору. Права власності на відповідні предмети лізингу переходять до нового кредитора первісному кредитору вартості (ціни) прав вимоги згідно п. 3.1. договору. Усі права власності на вказані в цьому п. 2.2.1 предмети лізингу передаються зі збереженням прав та обов`язків за відповідними договорами лізингу за новим кредитором в якості лізингодавця та відповідними боржниками в якості лізингоодержувача.
Відповідно до п. 2.4. відступлення прав вимоги (цесії) права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно. З Дати відступлення прав вимоги новий кредитор вправі самостійно розпоряджатися правами вимоги на власний розсуд без згоди первісного кредитора.
18.08.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Улф-Фінанс» (Первісний кредитор) та Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (Новий кредитор) складено акт приймання-передачі прав вимоги за договором відступлення прав вимоги (цесії) № 21/07-2017 від 21.07.2017 згідно додатку (переліку) відступлених договорів від 18.08.2021, згідно якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор прийняв/набув усіх прав та обов`язків сторони кредитора за всіма відступленими правами, передбаченими п. 2.1. договору та додатком від 18.08.2021 (а.с. 40).
В матеріалах справи відсутні докази виконання належним чином умов договору фінансового лізингу в частині здійснення лізингових платежів за період з березня 2022 року. Відповідач не скористався правом подання відзиву та надання доказів на підтвердження заперечень проти позову.
Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 7.1.1. Загальних умов передбачено, що за несвоєчасну оплату лізингових платежів та інших платежів, передбачених договором, лізингоодержуач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.
Відповідно до п. 7.1.2. Загальних умов у разі прострочення (затримки) сплати лізингових платежів та інших платежів за договором понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів, крім пені, передбаченої п. 7.1.1. загальних умов, лізингоодержувач оплачує штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми простроченої заборгованості.
Згідно п. 7.1.7. Загальних умов при нарахуванні штрафних санкцій та неустойки, положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до договору не застосовуються. Неустойка та штрафні санкції нараховуються за весь період прострочення виконання зобов`язань. До вимог про стягнення штрафних санкцій застосовується позовна давність три роки.
У постанові від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана з правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 ЦК України, статей 283, 284, 286 ГК України. З припиненням договірних відносин у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ. Відповідні висновки є застосовними і до відносин лізингу у випадках дострокового припинення договору у зв`язку з порушеннями лізингоодержувача. Отже, з моменту розірвання договору фінансового лізингу з ініціативи лізингодавця в лізингоодержувача припиняється обов`язок сплачувати лізингові платежі, натомість виникає обов`язок негайно повернути об`єкт лізингу у відповідному стані. Доказів у підтвердження повернення об`єкта лізингу лізингодавцю відповідачка не надала. Після припинення дії договору лізингу невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірні дії лізингоодержувача. Тому права та обов`язки лізингодавця та лізингоодержувача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням відповідно до умов договору та положень законодавства, які регламентують наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення предмета лізингу.
Враховуючи, що відповідач порушив виконання грошового зобов`язання, з огляду на приписи ст. 625 ЦК України, погоджені сторонами умови договору в частині відповідальності сторін, зокрема у пунктах 7.1.1-7.1.2, правомірними є вимоги позивача про стягнення пені, штрафу десять відсотків, 3 % річних та інфляційних втрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 806 ЦК України, яка передбачає, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом, частини ч 2 ст. 785 ЦК України, з огляду на ненадання відповідачем доказів вжиття заходів щодо належного виконання зобов`язання з повернення предмета лізингу, позивач має право вимагати від відповідача сплатити неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування предметом лізингу за час прострочення підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-289, 352, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 614, 625, 785, 806 ЦК України, суд,-
Позовну заяву Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Юлія ЧОРНУХА