Справа № 343/2449/24
Провадження № 22-ц/4808/482/25
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,

суддів: Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Долинського районного суду, постановлену головуючим суддею Андрусівим І.М. 04 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діяла адвокат Кос Т.В., звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив зменшити розмір аліментів, що стягуються щомісячно з нього на користь відповідачки на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 4 500 грн до 1 600 грн, стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати.

Ухвалою Долинського районного суду від 14 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

У грудні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Креховецька Н.М. подала зустрічний позов, в якому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, з 8 000 грн до 12 000 грн щомісячно, а також вирішити питання судових витрат.

22 січня 2025 року представниця відповідачки ОСОБА_1 адвокат Креховецька Н.М. подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказала, що представницею допущено описку в номері справи та прізвищі суддів, оскільки на розгляді в Долинському районному суду перебуває інша справа №343/2452/24 про зменшення розміру аліментів, у якій відповідач також подала зустрічний позов. Вказане призвело до того, що зустрічні позовні заяви було переплутано та направлено в інші справи. Враховуючи зазначене, просила прийняти цей зустрічний позов до розгляду в одному провадженні в справі №343/2449/24, збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 4 500 грн до 9 000 грн щомісячно, з подальшою індексацією даної суми; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Ухвалою Долинського районного суду від 04 лютого 2025 року відмовлено представниці відповідачки ОСОБА_1 адвокату Креховецькій Н.М. у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну розміру аліментів до спільного розгляду із позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права. Вказала, що ОСОБА_2 пред`явив позов до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Цій справі присвоєно номер №343/2449/24. Одночасно ОСОБА_2 пред`явив до відповідачки позов про зміну розміру аліментів або звільнення від сплати на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання. Справі присвоєно номер 343/2452/24. Вказала, що 10.12.2024 ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву про зміну розміру аліментів (збільшення розміру аліментів), однак переплутала зустрічні позовні заяви й направила позовну заяву, яку б мав розглядати склад суду у справі №343/2449/24 складу суду, що розглядає справу №343/2452/24 та навпаки. Той факт, що зустрічні позовні заяви переплутані було з`ясовано 09.01.2025 під час судового засідання. Вказує, що суддя відклав наступне судове засідання для надання представнику відповідача строку на виправлення помилки. 22.01.2025 апелянт подала до місцевого суду заяву про уточнення позовних вимог по справі №343/2449/24.

На думку апелянта, місцевий суд порушив норми процесуального права, оскільки провів судове засідання 09.01.2025 без його фіксування звукозаписом. Також надав представниці відповідачки час для усунення недоліків, однак відповідної ухвали про залишення зустрічного позову без руху не постановив. Крім того, не постановив ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального провадження, а продовжив розгляд справи за правилами спрощено провадження, не зважаючи на подання зустрічного позову.

Просить оскаржену ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу.

Правом на подання відзиву ОСОБА_2 не скористався.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відмовляючи у прийнятті зустрічної позовної заяви та повертаючи її заявниці, суд першої інстанції виходив з того, що представник ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, фактично змінила предмет та підстави зустрічного позову, сформулювавши позовні вимоги таким чином, що матеріально-правовою вимогою стало збільшення розміру аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, на розгляді в Долинському районному суді вже перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З вказаним висновком колегія суддів погоджується.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Взаємний зв`язок первісного і зустрічного позову може виявлятись у тому, що зустрічна вимога виключає вимогу первісну, або обидва випливають з однієї підстави, або взаємний зв`язок виникає з однорідності обставин виникнення взаємних матеріально-правових вимог між позивачем і відповідачем. Первісний і зустрічний позов можуть бути взаємозв`язаними і тоді, коли підстава зустрічного позову паралізує підставу первісного позову, а тому задоволення вимог відповідача виключає задоволення вимог позивача.

Таким чином, зі змісту ст.193 ЦПК України вбачається, що прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним відноситься до дискреційних повноважень суду, при цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

З матеріалів справи вбачається, що предметом первісного позову є зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в той же час, предметом зустрічного позову є збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обидва позови не є взаємопов`язані і спільний їх розгляд не є доцільним, адже задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Щодо доводів апелянта, що судом першої інстанції не взято до уваги заяву про уточнення позовних вимог та не залишено зустрічний позов без руху з наданням часу для виправлення недоліків, оскільки представницею відповідачки переплутано зустрічні позови, колегія суддів зауважує таке.

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Як вбачається зі змісту заяви про уточнення позовних вимог, представниця ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання з 4500 грн до 7 000 грн з подальшою індексацією.

Частиною третьою цієї статті визначено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

У постанові Верховного Суду від 19 листопада 2020 року у справі № 638/5172/17 зазначено, що позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмета позову не допускається. Зміна підстав або предмета позову здійснюється шляхом подання суду відповідної письмової заяви. Зміна підстав або предмета позову можлива лише до початку розгляду судом справи по суті, тобто до того моменту, коли суд почне проголошувати позовну заяву. Ця норма спрямована на усунення зловживання процесуальним правом на зміну підстав або предмета позову. Заява, подана після початку розгляду справи по суті, залишається без розгляду і повертається позивачеві.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 ЦК України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного способу захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Зміна предмета позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України.

Схожий за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 18 травня 2022 року у справі № 570/5639/16-ц та від 12 жовтня 2022 року у справі №723/1233/17.

Подана заява про уточнення позовних вимог, незважаючи на її назву, є заявою про зміну предмета та підстав позову.

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви та її повернення позивачу.

Повернення зустрічної позовної заяви не перешкоджає відповідачу звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів в загальному порядку.

При цьому, місцевим судом правильно з`ясовано, що на розгляді в Долинському районному суді перебуває справа №343/2452/24, де матеріально-правовою вимогою за зустрічним позовом є збільшення розміру аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 4 500 грн на 7 000 грн щомісячно.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Долинського районного суду від 04 лютого 2025 року постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду від 04 лютого 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Луганська

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складений 18 березня 2025 року.