ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1289/25 Справа № 212/5140/24 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Кафтасьєва Ганна Володимирівна на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2024 року, ухваленого суддею Ваврушак Н.М., у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 25 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИВ

Позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Кафтасьєва Ганна Володимирівна, звернулася до суду першої інстанції з позовом до Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2024 року позивачці ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Кафтасьєва Ганна Володимирівна відмовлено у задоволені позовних.

Будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Кафтасьєва Ганна Володимирівна, завернулись до суду з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2024 року, яке просять скасувати та ухвалити нове рішення та задовольнити позовні вимоги.

При цьому скаржник зазначає, що мати позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , копія свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 виданого Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі міститься в матеріалах справи (а.с. 5).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була придбана у власність квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, згідно з розпорядженням від Ж689 від 17 жовтня 2001 року, майно зареєстровано Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації і записано у реєстрову книгу №210 П-289 ( а.с. 8).

Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 травня 2024 року, оскільки позивачем пропущено встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, та рекомендовано звернутись до суду для визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини.

Вказує, що позивачка не мала можливості прибути до України з підстави відмови їй у виїзді з країни через повномасштабне вторгнення рф до України. Заповіт щодо вказаного майна не складався. Звернувшись до нотаріуса із заявою при прийняття спадщини після смерті матері для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 травня 2024 року, оскільки позивачем пропущено встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, позивачу рекомендовано звернутись до суду для визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини.

Сторона позивача вважає, що не подала заяви про прийняття спадщини у визначений строк з поважних, оскільки фактично проживає в іншій країні, Німеччині, та позбавлена можливості перетнути кордон у період введеного з 24 лютого 2022 року на території України режиму воєнного стану. Також ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі звертає увагу суду на значну відстань між місцем проживання апелянтки та місцем знаходження спадкового майна, а також на тому, що позивачка є єдиним спадкоємцем померлої матері.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшли письмові пояснення, в яких представник просить задовольнити апеляційну скаргу позивачки та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Також представник акцентує увагу суду на тому, що спадкодавиця померла під час повномасштабного вторгнення рф до України, через наплив біженців, консульські установи Німеччини були перенавантажені та отримати виклик саме в цей період не було можливості, оскільки пріоритет надавався біженцям.

Разом з тим, ОСОБА_3 в свої письмових поясненнях, зазначає що повідомлена про день та час розгляду справи, та просить суд розглянути її без участи представника апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , 1945 року народження, яка була матір`ю позивачки ОСОБА_1 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с.5).

Позивачка ОСОБА_1 є донькою померлої, згідно з повторною копією свідоцтва про народження батьком зазначено: ОСОБА_4 , мати зазначено: ОСОБА_2 (а.с.6).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 10 червня 2008 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 26.02.1975 року Центрально міським відділом РАЦСу м. Кривого Рогу, актовий запис № 211, розірваний. (а. с. 7).

На підставі Свідоцтва № НОМЕР_2 на право власності на житло від 21.11.2001 р., Орган приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів посвідчив, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від Ж698 від 17.10.2001р. та зареєстроване Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації, записано у реєстрову книгу за № 210П-289. (а. с. 8).

Відповідно до копії спадкової справи № 102/2024, яка заведена приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернулась її донька ОСОБА_1 , інші спадкоємці не зверталися із заявами про прийняття спадщини (а.с. 10).

Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. від 01 травня 2024 року, ОСОБА_5 , яка діє по довіреності від імені ОСОБА_1 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини. Спадкоємець на момент смерті спадкодавця не подала заву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини в указаний законом шестимісячний строк.

ОСОБА_5 , яка діє на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 , рекомендовано звернутись до суду. (а. с. 11).

При зверненні до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області за видачею свідоцтва про право на спадщину, позивачка через свого представника отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 травня 2024 року з причини пропуску встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини, при цьому постановою встановлено, що спадкодкоємеця на день смерті не була зареєстрованим із спадкодавцем за однією адресою.

Позивачка пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини посилаючись на те, що знаходилася на території Федеративної Республіки Німеччина, та за умови легалізації її перебування не території іншої держави не мала можливості приїхати в Україну.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, виходив з того, що, перебування спадкоємця за межами країни не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, тому причини пропуску строку прийняття спадщини, зазначені позивачкою, не є поважними.

Колегія суддів не може не погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду ґрунтуватися на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи сторони позивача, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.

У статтях 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Згідно з нормами ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Під час вирішення питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд оцінює поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі в складі Збройних Сил України тощо.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Так, нормами ч.1 ст.1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, спадщина після смерті матері позивачки - ОСОБА_2 відкрилася з дня її смерті, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ст.1220 ЦК України).

Також матеріалами справи встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області 25.04.2024, проте 01 травня 2024 року отримала від приватного нотаріуса Кучман І. відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини.

Прийняття спадщини за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для зазначеного виду спадкування, при цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Судом встановлено, що позивачка у встановлений законом строк не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Позивачка, у встановлений законом строк повинна була подати до нотаріальної контори заяву про таке бажання, проте вона цього не зробила, натомість послалась на те, що перебувала за межами країни з 2014 року, та із введенням на території України воєнного стану внаслідок воєнної агресії рф проти України не поверталася із Німеччини. Проте 10 квітня 2024 року оформила довіреність та уповноважила ОСОБА_5 збирати документи щодо продажу квартири та вирішувати спадкові справи.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Разом з тим, відповідно ч.6 ст.1 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-XII (із змінами) вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України.

Спеціальний механізм подання заяви про прийняття спадщини через консульські установи України встановлений Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року №142/5/310 «Про затвердження Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України». За зверненням громадянина України консул (або уповноважений секретар із консульських питань) засвідчує справжність підпису на заяві про прийняття спадщини, проставляє на заяві свій підпис та гербову печатку, після чого спадкоємець повинен направити заяву в Україну засобами міжнародного поштового зв`язку.

Крім того, саме по собі проживання спадкоємців за межами України не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, спадкоємці не позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права шляхом подання відповідних заяв про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку.

Виходячи із сталої судової практики, проживання за кордоном не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою через досить тривалий проміжок часу про прийняття спадщини.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 11 лютого 2019 року в справі №460/2967/15-ц, провадження №61-29447 св 18, від 15 лютого 2021 року в справі №569/12599/18, провадження №61-7798 св 19, від 21 жовтня 2021 року в справі №332/3796/19, провадження №61-10896 св 21, від 08 червня 2022 року в справі №571/731/21, провадження №61-3430 св 22, від 27 червня 2022 року в справі №202/1188/19, провадження №61-11828 св 21, від 14 листопада 2022 року в справі №148/1923/20, провадження№61-3145 св 22.

Таким чином, перебування спадкоємця за межами країни не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів вважає, що позивачка протягом тривалого часу з моменту відкриття спадщини після смерті матері не вчинила жодних дій, які б свідчили про її намір щодо прийняття спадщини.

Отже, судом можуть бути визнані поважними причинами тільки ті, які свідчать, що у спадкоємця були реальні перешкоди для подання такої заяви.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в шестимісячний період, установлений для прийняття спадщини, дійсно перебував поза межами України, проте у значний проміжок часу, з червня 2022 року не вчинила дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини після померлої матері ОСОБА_2 .

Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном позивачка суду не надала.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів погоджується з висновкм суду першої інтсанції про те, що позивачкою належними та допустимими доказами не доведеноповажність причин пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , а відтак відсутні підстави для задоволення позову, оскільки перебування позивачки за межами України, у зв`язку зі збройною агресією рф проти України, не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Отже, за встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Кафтасьєва Ганна Володимирівна - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 18 березня 2025 року.

Головуючий:

Судді: