КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4166/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на протокольну ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» про поділ спільного майна,-

установив:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернулася доКиєво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ПАТАБ «Укргазбанк» про поділ спільного майна.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 лютого 2024 року відкрито провадження у даній справі та визначено розглядати її за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

06 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із відзивом на позовну заяву ОСОБА_2 та із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ АБ «Укргазбанк» про поділ спільного майна.

Протокольною ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2024 року відмовлено у прийнятті ОСОБА_3 на позовну заяву та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: ПАТ АБ «Укргазбанк» про поділ спільного майна, повернуто ОСОБА_1 . Роз`яснено право на звернення до суду з такою самою вимогою в загальному порядку, передбаченому процесуальним законом.

Не погодившись з протокольною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції рішення, щодо не прийняття його відзиву, повернення зустрічного позову та не розгляду клопотань про продовження строків подання процесуальних документів (відзиву та зустрічної позовної заяви) - обґрунтовано не було, судових рішень (ухвал) не винесено.

Вказує, що зазначеними діями суду першої інстанції, а саме не винесення ухвали про повернення його зустрічної позовної заяви - суд фактично позбавив його можливості на захист власних прав та інтересів, та апеляційне оскарження судового рішення, якого фактично немає.

Зазначає, що така бездіяльність суду першої інстанції позбавляє його можливості бути ознайомленим з підставами відмови у прийнятті зустрічного позову з можливістю подальшого апеляційного оскарження судового рішення в межах його обґрунтованості.

Крім того, оскаржуваною протокольною ухвалою судом було відмовлено у прийнятті його відзиву на позовну заяву без обґрунтованості таких підстав та без розгляду його клопотання про продовження строків на подання відзиву.

Наголошує, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ЦПК України, які регламентують обов`язок виносити ухвали у випадку відмови у продовженні процесуальних строків (ст. 127 ЦПК України) - не виніс зазначеної ухвали та взагалі не розглядав його клопотання, щодо продовження процесуальних строків, і не прийняв його відзив.

Просив суд, скасувати протокольну ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2024 року стосовно відмови у прийнятті його відзиву на позовну заяву та стосовно повернення його зустрічної позовної заяви.

Постановити окрему ухвалу про допущення Києво-Святошинським районним судом Київської області порушень норм процесуального права, які полягають у не винесенні ухвали про повернення його зустрічного позову та у не винесенні ухвал про відмову у продовженні строків на подання відзиву та зустрічної позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту протокольної ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2024 року про відмову в прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що відповідач мав право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву, який до суду не було подано, та який мав бути поданий відповідачем у строки, передбачені ст. 193 ЦПК України, про існування розгляду справи відповідачу було відомо ще 01 березня 2024 року, однак лише 06 травня 2024 року відповідачем було подано відзив на позов та зустрічний позов. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем ОСОБА_1 пропущено строк для пред`явлення відзиву на позов та зустрічного позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 ст.12 ЦПК України).

Частина 2 ст. 49 ЦПК України передбачає право відповідача подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Зустрічний позов - це позов, який подається відповідачем до позивача у тому самому судовому процесі задля захисту проти первісних позовних вимог.

Метою пред`явлення зустрічного позову є спільний розгляд позовів в інтересах процесуальної економії, а в ряді випадків - уникнення постановлення суперечливих судових рішень.

Частиною 1 ст.193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Спеціальні вимоги, щодо змісту зустрічного позову та умови його прийняття до спільного розгляду з первісним позовом визначено ч. 2 ст. 193 ЦПК України. Так, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом (ч. 3 ст. 193 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 ст.193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Статтею 120 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 разом із відзивом та зустрічною позовною заявою, були подані до суду першої інстанції клопотання про продовження строків подання процесуальних документів (відзиву та зустрічної позовної заяви).

В обґрунтування вказаних клопотань ОСОБА_1 зазначив, що вивчення позовних вимог, аналіз наданих банківських документів (значна кількість) та формулювання правової позиції у даній справі вимагало часу на підготовку процесуальних документів, а тому відзив на позовну заяву та зустрічний позов було подано із порушенням встановленого судом строку, але протягом 15 днів з дня отримання необхідних банківських документів для формулювання та обґрунтування своїх вимог та позиції. Просив суд, визнати вищевказані обставини поважними, відновити строк подання відзиву та зустрічного позову та прийняти відзив і зустрічний позов до розгляду.

Разом з тим, в оскаржуваній протокольній ухвалі місцевий суд клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку не вирішив, не надав оцінку обставинам на які посилався відповідач як на поважність пропуску строку подання відзиву та зустрічної позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду першої інстанції, яка постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення процесуального питання у відповідності до вимог ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права, оскільки висновок суду першої інстанції не містить жодних мотивувань, є передчасним та таким, що не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Щодо вимог апеляційної скарги про постановлення окремої ухвали про допущення Києво-Святошинським районним судом Київської області порушень норм процесуального права, які полягають у не винесенні ухвали про повернення зустрічного позову та у не винесенні ухвал про відмову у продовженні строків на подання відзиву та зустрічної позовної заяви, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Згідно частин 4, 5 та 8 ст. 259 ЦПК України, для постановлення ухвал, що оформлюються окремим документом, суд оголошує перерву. Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання. Суд може оформити такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання. Усі судові рішення викладаються письмово у паперовій та електронній формах.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постановлення судом першої інстанції ухвали про відмову у прийнятті відзиву та про повернення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: ПАТ АБ «Укргазбанк» про поділ спільного майна, із занесенням до протоколу судового засідання, без оформлення окремого документа, не призвело до порушення прав ОСОБА_1 , оскільки це не змінює вимоги ч.1 ст. 353 ЦПК України, оскільки ця ухвала підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду та не може бути перешкодою у реалізації однієї з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження судового рішення.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому відповідно до положень ст.379 ЦПК України оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Протокольну ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба

Т.О. Писана