КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №552/9267/24
Провадження № 2/552/772/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2025 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Безугла А. Г.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Управління майном комунальної власності міста про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття провадження по справі посилаючись на те, що рішенням Київського районного суду м. Полтави по цивільній справі № 552/3014/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа Полтавська міська рада, Управління майном комунальної власності міста у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили. Позови подані у справах № 552/3014/24 та № 552/9267/24 майже ідентичні, не відрізняються ні за змістом, ні за правовим обґрунтуванням. У даному провадженні позивачем не залучено до участі у справі Полтавську міську раду та додано довідку про перенумерацію квартир, що не може свідчити , що ОСОБА_1 подано новий за змістом позов.

Представник позивача ОСОБА_2 заперечує щодо клопотання, підтримав додаткові пояснення в яких вказав, що вимоги у даній справі базуються на додаткових фактах, що впливають на правовідносини сторін. У даній справі інший склад учасників, оскільки Полтавська міська рада не бере участі у справі. Позов не є тотожним раніше розглянутій справі. Підстави для закриття провадження відсутні, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 552/9267/24, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 , третя особа Управління майном комунальної власності міста про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В заяві зазначила, що відповідно до ордера на жиле приміщення № 357, виданого на підставі протоколу № 17 ПРМЗ від 30.07.1987, ОСОБА_5 (матері позивачки) було надано право на зайняття жилого приміщення площею 28 м2 у кімнаті № 62 (наразі № 52) за адресою АДРЕСА_1 . До членів її сім`ї на той час входили ОСОБА_6 (чоловік), ОСОБА_7 (донька) та ОСОБА_4 (донька). З 2008 року відповідач не проживає у кімнаті АДРЕСА_2 , добровільно визначила собі інше місце проживання в Канаді, спірним житлом не користується , участі в утриманні не приймає. Просила визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_3 .

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29.11.2024 року по цивільній справі № 552/3014/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа Полтавська міська рада, Управління майном комунальної власності міста у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили.

Рішенням суду встановлено, що позовна заява обґрунтована тим, що на підставі ордеру на жиле приміщення № 357 від 30.07.1987 ОСОБА_5 на склад сім`ї, до якого входили ОСОБА_6 (чоловік) ОСОБА_7 (донька) та ОСОБА_4 (донька), надано право на заняття жилого приміщення площею 28 кв.м. в кімнаті АДРЕСА_4 .

Вказувала, що відповідач не проживає в кімнаті з 2008 року, має фактичне місце проживання в Канаді. Просила визнати ОСОБА_4 , 1975 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в кімнаті АДРЕСА_3 .

Обидва позови містять підстави та мотиви позову визначені ст. ст. 64,71,72 ЖК України.

У даній позовній заяві та доданих до неї додатків, позивачем не наведені нові обставини, що обґрунтовують звернення до суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Підстави для закриття провадження у справі передбаченістаттею 255 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також у рішенні від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" зазначив, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Закриття провадження у справі можливе лише за умови, якщо рішення, що набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

У постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що "згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами".

Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі".

У постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір".

У постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) Великої Палати Верховного Суду вказала, що "предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу".

У постанові від 25 червня 2019 року в справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права".

У справі № 552/3014/24 та у справі № 552/9267/24 позивачем визначено відповідача ОСОБА_4 .

Предмет позовів: визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_3 .

Підстави позовів: відповідачка ОСОБА_4 з 2008 року не проживає у спірній кімнаті, визначила собі інше місце проживання в Канаді, спірним житловим приміщення не користується. Підстави та мотиви позову визначені ст. ст. 64,71,72 ЖК України.

Не залучення позивачем до участі у даній справі як третю особу Полтавську міську раду не може слугувати підставою для ствердження про нетотожність двох позовів.

Таким чином, суб`єктний склад учасників правовідносин у справах № 552/3014/24 та № 552/9267/24 , як і предмет та підстави позову, матеріально-правові вимоги та обставини, що обґрунтовують звернення до суду є тотожними.

Враховуючи встановлені обставини, клопотання представника третьої особи підлягає задоволенню.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 задовольнити.

Закрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Управління майном комунальної власності міста про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Ж.В.Кузіна