Справа № 703/4935/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення по сплаті аліментів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки у зв`язку з несплатою аліментів.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу)Ю, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 червня 2015 року і до повноліття дитини.

На підставі вищезазначеного рішення був виданий виконавчий лист, у зв`язку з чим 17.07.2015 Смілянським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було відкрито виконавче провадження № 48172637.

28.08.2018 Смілянським міським відділом ДВС ГТУЮ у Черкаській області виконавчий лист № 703/3161/15-ц був повернутий стягувачу. Оригінал виконавчого листа, який був повернутий, вона не отримувала. В січні 2024 року вона звернулась до Смілянського міського ВДВС ГТУЮ у Черкаській області з прохання повернути їй оригінал виконавчого листа, однак працівниками ДВС було повідомлено, що оригінал у них відсутній, у зв`язку з чим їй довелося звернутися до суду щодо отримання дубліката виконавчого листа.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2015 року її заяву про видачу дубліката виконавчого листа задоволено та видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі №м703/3161/15-ц.

07.02.2024 головним державним виконавцем ВДВС у м. Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 7407377.

Згідно розрахунку державного виконавця станом на 22.08.2024 заборгованість зі сплати аліментів становить 124 916 грн 97 коп., яка сукупно перевищує суму платежів (аліментв_ за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу.

Таким чином відповідач належним чином не виконує рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2015 року про стягнення аліментів, у зв`язку з чим утворилась за період з червня 2015 по серпень 2024 року заборгованість по аліментам в розмірі 124 916,97 грн.

В зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду із позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 124916 грн 97 коп.

Ухвалою від 27 вересня 2024 року суд постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.

Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач ОСОБА_2 22 листопада 2024 року подав відзив на позовну заяву, узагальнені доводи та заперечення наведені відповідачем зводяться до наступного.

Так, відповідач вказує, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2015 року стягнуто з нього на к користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі цього рішення позивач отримала виконавчий лист і з ним звернулась до ДВС для примусового стягнення аліментів.

Відповідач вказує, що подальшому вони з позивачкою помирились і за її заявою виконавчий лист залишився без виконання. За період їхнього з позивачкою сімейного життя вони спільно піклувалися про дочку та займалися її вихованням, щороку відпочивали на морі, купували дорого вартісне майно, зокрема автомобіль, вели звичайне подружнє життя. Однак, сімейне життя з позивачкою припинилося у вересні 2023 року, він з`їхав з їхньої спільної квартири та в подальшому вони розлучилися. Усно вони з позивачкою домовились, що він буде надавати на утримання дитини 3500 4000 грн на місяць, що він і робив, частину віддавав готівкою, частину переводив з банківської картки його теперішньої дружини ( ОСОБА_4 ) ОСОБА_5 на банківську картку доньки ОСОБА_6 . Також, відповідач вказує, що в жовтні 2023 року дав 4000 грн готівкою, в листопаді 2000 грн готівкою та 1500 грн на карту, в грудні 2000 грн готівкою, 1500 грн на карту, в січні 2024 2000 грн готівкою, 1500 грн на карту, в лютому 2024 - на карту 1500 грн. Всі ці кошти не увійшли в рахунок аліментів та позивач не визнає їх сплату.

Вказує, що він не ухилявся від боязку утримувати дитину, борг вважає несправедливим, проте намагається погасити таку заборгованість. В зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

26 листопада 2024 року від позивачки надійшла відповідь на відзив, узагальнені доводи в якій зводяться до того, що вона заперечує доводи, викладені відповідачем у відзиві, вказує, що вони нічим не підтверджені, цільових платежів з призначенням платежу «аліменти» не надходило, пояснення є безпідставними. В зв`язку з тим, що відповідач не виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів, просить задовольнити позов.

До відповіді на відзив позивачем додано довідку Смілянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 11 Смілянської міської ради, копію рецептів на ліки, копію квитанції про оплату послуг психолога.

Сторони в судове засідання на 10.03.2025 не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, на задоволенні позову наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 про причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області (а.с.11).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 червня 2015 року і до повноліття дитини.

Позивач вказує, що оригінал виконавчого листа, який був їй повернутий, вона не отримувала. В січні 2024 року вона звернулась до Смілянського міського ВДВС ГТУЮ у Черкаській області з прохання повернути їй оригінал виконавчого листа, однак працівниками ДВС було повідомлено, що оригінал у них відсутній, у зв`язку з чим їй довелося звернутися до суду щодо отримання дубліката виконавчого листа.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2015 року її заяву про видачу дубліката виконавчого листа задоволено та видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі №м703/3161/15-ц (а.с.12).

07.02.2024 головним державним виконавцем ВДВС у м. Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 7407377.

Згідно розрахунку державного виконавця станом на 22.08.2024 заборгованість зі сплати аліментів становить 124 916 грн 97 коп., яка сукупно перевищує суму платежів аліментів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 4 ст. 17 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Таким чином Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Згідно з частиною четвертою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Стаття 196 СК України встановлює відповідальність за прострочення сплати аліментів і вказує, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

За правовою природою неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Оскільки відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, зазначене свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої законом.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність сплати аліментів, проте свої зобов`язання вчасно не виконував.

Відповідач не надав доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Доводи відповідача про те, що він сплачував аліменти готівкою та шляхом переказу на карту коштів в період з жовтня 2023 по лютий 2024 року нічим не підтверджені. А тому, суд вважає доведеною вину відповідача у несплаті аліментів та, відповідно, настання відповідальності за виникнення заборгованості.

Визначаючи розмір неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) викладені такі правові висновки про порядок нарахування пені за прострочення аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %.

За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Суд погоджується із здійсненим позивачем розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2015 року по серпень 2024 року, при цьому суд враховує, що відповідач своїх заперечень щодо неправильності розрахунку не висловив, власного розрахунку не надав, а також відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, розмір пені, що може бути стягнутий за рішенням суду, не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості по аліментам.

Оскільки обов`язок відповідача утримувати свою неповнолітню дитину ґрунтується на законі, а рішення суду в цьому контексті лише змушує відповідача до виконання цього обов`язку у примусовому порядку, тому відповідач повинен був вживати заходів для своєчасного перерахування аліментів. Положеннями частини 1 статті 179 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Наявність заборгованості зі сплати аліментів свідчить про те, що дитина була позбавлена майна, що належить їй за законом.

Враховуючи, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів на утримання дитини, беручи до уваги, що сума пені є значно більшою за розмір заборгованості, а також те, що позивач просить стягнути пеню, розмір якої яка дорівнює розміру заборгованості зі сплати аліментів, то позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

За змістом ч.1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліменти

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Зважаючи на викладене, а також на повне задоволення позову, з відповідача на користь держави належить стягнути 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Докази на понесення позивачем будь-яких інших судових витрат матеріали справи не містять.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення по сплаті аліментів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів за період часу з червня 2015 до серпня 2024 року в розмірі 124 916 (сто двадцять чотири тисячі дев`ятсот шістнадцять) грн. 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17 березня 2025 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3

Головуючий: Ю. В. Крива