ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2687/25 Справа № 180/2038/24 Суддя у 1-й інстанції - Тананайська Ю. А. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Григоренко Андрій Олександрович, на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2024 року про відмову у прийнятті додаткового рішення в цивільній справі номер 180/2038/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про захист прав споживача та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року до Марганецького міського суду Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про захист прав споживача та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про захист прав споживача та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

В задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

29 листопада 2024 року представник позивачки подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 16500,00 грн.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2024 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Із вказаним судовим рішенням не погодилась позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Григоренко А.О., подала апеляційну скаргу, просила апеляційний суд скасувати ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11.12.2024 року у справі №180/2038/24 повністю та ухвалити нове рішення, яким клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що висновки суду першої інстанції, наведені в оскаржуваній ухвалі, є невмотивованими та непідтвердженими матеріалами справи.

Висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки: 17.10.2024 року представник позивачки подав заяву про намір подання доказів витрат на правничу допомогу адвоката протягом п`яти днів з дати винесення рішення у справі; 29.11.2024 року протягом п`яти днів з дня фактичного ухвалення та підписання основного рішення представник позивачки подав клопотання про долучення доказів витрат на правничу допомогу адвоката та ухвалення додаткового рішення у справі.

Представник позивачки участі у судовому засіданні та судових дебатах не брав, у зв`язку з чим упевненості в ухваленні судового рішення саме 29.11.2024 року не мав, а тому вказане клопотання було подано саме після ухвалення судового рішення.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони та треті особи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 130, 131).

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 136, 137).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез`явившихся осіб.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що у вересні 2024 року до Марганецького міського суду Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про захист прав споживача та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 1-8).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про захист прав споживача та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано виконавчий напис від 05 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №28092, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем щодо стягнення з ОСОБА_3 , заборгованості за кредитним договором №1342040 від 28.02.2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», яким стягнуто заборгованість за вищезазначеним кредитним договором за період з 22 травня 2021 року по 28 квітня 2021 року в розмірі 17058,26 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2300,00 грн; заборгованість за нарахованою пенею 13090,96 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам 1267,30 грн, таким, що не підлягає виконанню. В задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн (а.с. 73-79).

З заяви про ухвалення додаткового рішення від 29 листопада 2024 року вбачається, що представник позивача поросив поновити строк на подання заяви про долучення доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 16500 грн (а.с. 83-87).

Залишаючи заяву про ухвалення додаткового рішення без задоволення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для ухвалення додаткового рішення.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним з огляду на наступне.

Положеннями пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як, зокрема, розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про захист прав споживача та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано виконавчий напис від 05 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №28092, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем щодо стягнення з ОСОБА_3 , заборгованості за кредитним договором №1342040 від 28.02.2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», яким стягнуто заборгованість за вищезазначеним кредитним договором за період з 22 травня 2021 року по 28 квітня 2021 року в розмірі 17058,26 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2300,00 грн; заборгованість за нарахованою пенею 13090,96 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам 1267,30 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Зазначеним рішенням також вирішено питання з розподілу судових витрат, а саме: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн, в задоволенні вимоги позивачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Разом з тим, 29 листопада 2024 року представник позивачки подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в частині професійної правничої допомоги.

За таких обставин, з огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат позивачки на професійну правничу допомогу, оскільки вказане питання було вирішено при ухваленні рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2024 року, яке набрало законної сили, та в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу позивачкою не оскаржувалось.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, і не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів, що були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи питання про відмову в ухваленні додатково рішення, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Григоренко Андрій Олександрович, залишити без задоволення, ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 17 березня 2025 року.

Судді: