17.03.2025
Справа № 642/1348/25
Провадження № 2-о/642/31/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Пашнєв В.Г., розглянувши заяву Управління поліції охорони в Харківській області, заінтересована особа: ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування, -

ВСТАНОВИВ :

12.03.2025 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла заява Управління поліції охорони в Харківській області, заінтересована особа: ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування, яка передана в провадження судді 12.03.2025.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а такожсправ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Перевіривши матеріали заяви, вважаю, що її слід залишити без руху для

усунення недоліків, з таких підстав.

Конституція України гарантує кожному право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію (частина четверта статті 32).

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Частиною першою статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до статті 275 ЦК України вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві.

Разом із тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Отже, відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо.

Спростування недостовірної інформації може здійснюватися як у спосіб захисту честі, гідності, ділової репутації, так і встановлення факту недостовірної інформації. У той же час, перший розрахований на наявність спору та здійснюється в порядку позовного провадження, другий, - коли метою є лише встановлення факту, що має юридичне значення та здійснюється в порядку окремого (непозовного) провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 42ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Отже, характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

У зв`язку з цим, суд зважає не лише на характер такої інформації (є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням), а й на те чи наявний суб`єкт, що поширив відповідну інформацію. Від цього також залежить, в якому порядку відбуватиметься захист чи відновлення порушених або оспорюваних прав, інтересів особи.

Так, Управління поліції охорони в Харківській області, в інтересах якого діє представник - адвокат Махно Анастасія Володимирівна, подало заяву про встановлення факту недостовірної інформації та її спростування саме в порядку окремого провадження.

Врахувавши наведені заявником доводи щодо неможливості ідентифікації особи відповідача, суд виходить з такого.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) дійшла правового висновку, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет».

Таким чином, у разі, якщо інформація має свого суб`єкта поширення, такий повинен бути відповідачем у справах про спростування недостовірної інформації. А це, в свою чергу, виключає порядок розгляду справи в порядку окремого (непозовного) провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі статтею1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власник веб - сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

Веб-сайт Telegram фактично є багатокористувацькою платформою, користувачі якої мають технічну можливість створювати власні сторінки (Telegram - канали).

Відповідно, заявник має можливість отримати інформацію стосовно належності веб-сайтів зокрема, дані про реєстрантів доменних імен, дані про отримувачів послуг хостингу, дані про володільця облікового запису, що використовується для розміщення веб-сайтів, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК.

Телеграм (Telegram) - це багатоплатформовий клауд-месенджер з функціями VoIP для смартфонів, планшетів та персональних комп`ютерів, який дозволяє обмінюватися текстовими, голосовими та відеоповідомленнями, наліпками та фотографіями, файлами багатьох форматів. Також він має функції відео- і аудіодзвінків, організації відеконференцій у групах і каналах.

Чинне законодавство не містить таких понять, як «месенджер» чи «телеграм-канал».

Для користування месенджером «Telegram» особа повинна завантажити застосунок. При цьому в процесі завантаження необхідним є доступ до мережі Інтернет, а для реєстрації у месенджері необхідно вказувати мобільний номер телефону.

Однією з функцій месенджеру «Telegram» є створення телеграм - каналу, на якому власник телеграм-каналу та/або адміністратор, якому власником надано відповідні права на керування каналом, мають можливість розміщувати та видаляти інформацію, відео, фото тощо.

Отже, технічна можливість розміщення інформації на телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є у його власника та/або адміністратора; у свою чергу, підписники каналу позбавлені технічної можливості розміщувати інформацію на відповідному телеграм-каналі.

До матеріалів заяви представником заявника було додано доказ звернення 25.02.2025 із адвокатським запитом до Консорціуму «Український центр номерів та адрес» з метою встановлення власників телеграм - каналу «Труха Харьков», доказ звернення 27.02.2025 із адвокатським запитом до юридичної особи TELEGRAM (Telegram Messenger Inc) на офіційну електронну адресу указану на офіційному сайти Телеграм за посиланням https://telegram.org/faq.

Обґрунтовуючи підстави звернення із вказаною заявою в порядку окремого провадження, представник заявника зазначає про те, що встановити достовірних даних про власників Телеграм - каналів не має змоги, через те, що відповіді на адвокатські запити не надійшли.

Із наявного в матеріалах справи адвокатського запиту від 25.02.2025 вбачається, що такий було скеровано засобами поштового зв`язку на адресу місцезнаходження Консорціуму «Український центр номерів та адрес» (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 31/34, 704 БЦ Інком) та електронними засобами на електронну пошту адресата.

Адвокатський запит від 25.02.2025 до юридичної особи TELEGRAM (Telegram Messenger Inc) було скеровано на офіційну електронну адресу указану на офіційному сайти Телеграм за посиланням https://telegram.org/faq.

У матеріалах справи наявний скріншоти із електронної пошти представника заявника, які підтверджують факт відправлення адвокатських запитів засобами електронної пошти.

Однак, матеріали заяви не містять доказу отримання Консорціумом «Український центр номерів та адрес» та юридичною особою TELEGRAM (Telegram Messenger Inc) вказаних електронних листів, а також доказу про те, що офіційною електронною поштою даних установ є електроні адреси, на які були відправлені адвокатські запити.

Окрім того, до заяви не було доказу отримання Консорціумом «Український центр номерів та адрес» адвокатського запиту засобами поштового зв`язку на місцем знаходження даної установи, зазначеної у адвокатському запиті.

Також в матеріалах заяви відсудні дані підтвердження отримання представником юридичної особи TELEGRAM (Telegram Messenger Inc) адвокатського запиту.

Дочірнє підприємство «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» надає послуги з видачі звітів за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет та довідок для встановлення власників веб-сайтів /реєстрантів доменних імен з використанням онлайн-сервісу "WEB-FIX", що дозволяє формувати докази для ефективного захисту прав інтелектуальної власності та прав осіб від порушень у мережі Інтернет.

В матеріалах заяви відсутні докази направлення адвокатського запиту саме до ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес».

Згідно ч.3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Як вбачається з ухвали судді Суворовського районного суду м. Одеси Мурманової І.М. (Справа № 523/6167/24 Провадження №2-о/523/297/24) від 16.04.2024 за інформацією наданою ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес», реєстрантом доменного імені t.me та доменного імені telegram.org є компанія GoDaddy.com LLC (14455, US (Сполучені Штати Америки), North Hayden Road, Suit 226 Scottsdale AZ 85260).

З наведеного вбачається, що посилання представника заявника на неможливість встановлення осіб, які поширили недостовірну інформацію є передчасним та доказів використання стороною заявника всіх визначених цивільно-правовим законодавством механізмів з метою встановлення власника сайту або автора інформації, матеріали справи не містять.

А тому, представником заявника, на порушення вищезазначених норм права, не зазначено підтвердження того, що ідентифікувати особу власника/адміністратора телеграм-каналів «Труха Харьков» є неможливим та, як наслідок, справа повинна розглядатись в порядку окремого провадження.

Суддя зауважує, що залишення заяви без руху не є обмеженням права заявника на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

За таких обставин, суд вважає заяву такою, що не відповідає вимогам ст.ст.175 ЦПК України та пропонує заявнику усунути недоліки з урахуванням висновків, зазначених в мотивувальній частині ухвали судді.

Частиною 1 ст. 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175,177,185, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Управління поліції охорони в Харківській області, заінтересована особа: ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування - залишити без руху.

Надати заявнику строк 5 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити заявнику, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати заявникові.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя: Вячеслав ПАШНЄВ