Провадження № 22-з/801/38/25
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Береговий О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 рокуСправа № 127/33540/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з цивільних справ Берегового О.Ю. розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Говора Дмитра Ігоровича про відвід судді, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Говора Дмитра Ігоровича на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2025 року,

встановив:

До Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 адвоката Говора Д.І. на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2025 року.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2025 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Сопрун В.В., судді: Войтко Ю.Б., Міхасішин І.В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Говора Д.І. на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2025 року.

18 березня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - адвоката Говора Д.І. про відвід судді Сопруна В.В. від розгляду даної справи.

Заява обґрунтована тим, що Вінницьким апеляційним судом у складі колегії суддів Сопруна В.В., Ковальчука О.В., Матківської М.В. було розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 серпня 2024 року (справа №127/19641/24) за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за тим самим кредитним договором, що його ОСОБА_1 вважає частково нікчемним. Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 грудня 2024 року в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Говора Д.І. про зупинення провадження у справі відмовлено. Апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 серпня 2024 року залишено без змін. Предметом апеляційної скарги у справі № 127/19641/24 не було оскарження плати за обслуговування кредиту з мотивів невідповідності Закону України «Про споживче кредитування». Водночас, достеменно знаючи про існування справи про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (справа №127/33540/24) та правову позицію ОСОБА_1 у ній, колегія суддів висловила свою оцінку центральному аргументу ОСОБА_1 щодо підстав нікчемності кредитного договору. Використане апеляційним судом цитоване формулювання виглядає як надання вказівки суду нижчої інстанції, що було застосовано останнім в оскаржуваному рішенні.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2025 року визнано відвід, заявлений представником ОСОБА_1 - адвокатом Говором Дмитром Ігоровичем про відвід судді Сопруна В.В. необґрунтованим. Передано вирішення питання про відвід судді Сопруна В.В. на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, якого визначити у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 березня 2025 року, для розгляду питання про відвід судді Сопруна В.В. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Береговий О.Ю.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви про відвід суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з рухом справи вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.2,3 ст.40 ЦПК України питання про відвід вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Зі справи убачається, що заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Говора Дмитра Ігоровича про відвід судді Сопруна В.В. надійшла більш ніж за три робочі дні до наступного судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про визнання такого відводу необґрунтованим, а тому суд, керуючись положеннями п.1 ч.3 ст.40 ЦПК України, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, який визначений у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини другої статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи.

Отже, положеннями ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика цього суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. При вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді ( п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних ( п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Водночас відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно практики ЄСПЛ, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44). Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах; неприпустимими є гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Дослідивши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Говора Дмитра Ігоровича про відвід судді Сопруна В.В., суд апеляційної інстанції доходить висновку, що її доводи зводяться до незгоди з процесуальним рішенням, зокрема, під час ухвалення постанови Вінницького апеляційного суду від 04 грудня 2024 року у справі №127/19641/24, що відповідно до вимог частини четвертої статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Будь-яких інших підстав для відводу судді Сопруна В.В. заявником не зазначено.

Відтак зазначені заявником обставини не дають підстав для встановлення будь-якої прямої чи побічної зацікавленості головуючого судді Сопруна В.В., в результатах розгляду справи або інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді під час розгляду справи та не вказують на наявність підстав для відводу.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Сумнів у безсторонності колегії суддів повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно зміну його складу.

Аналіз клопотання представника заявника ОСОБА_1 адвоката Говора Дмитра Ігоровича про відвід вказує на те, що в ньому викладено незгоду із процесуальним рішенням прийнятим у іншій справі, що відповідно до вимог частини четвертої статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу і відсутні інші будь які об`єктивно обґрунтовані обставини, що свідчать про заінтересованість у результаті розгляду цієї справи та викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Інших обставин, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого судді Сопруна В.В. представником заявника ОСОБА_1 адвокатом Говорем Д.І. не наведено, як і не міститься таких в матеріалів справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність ґрунтовних, об`єктивних підстав для задоволення клопотання про відвід головуючому судді Сопруну В.В.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39-41 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_1 адвоката Говора Дмитра Ігоровича про відвід головуючому судді Сопруну В.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Говора Дмитра Ігоровича на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2025 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О. Ю. Береговий