Житомирський апеляційний суд
Справа №272/492/24 Головуючий у 1-й інст. Чуб І. А.
Категорія 16 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Журавської Д.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №272/492/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яромир» про витребування майна з чужого незаконного володіння

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Яромир»

на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Чуб І.А.

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року позивач через свого представника звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Яромир» земельну ділянку площею 3,7751 га, кадастровий номер :03:000:0055, розташовану на території Житомирської області, Андрушівського району, Антопільської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

На обґрунтування позову представник позивача вказував, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,7751 га, кадастровий № :03:000:0055, яка розташована на території Антопільської селищної ради Андрушівського (Бердичівського) району Житомирської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЖТ № 054129, виданий 21.04.2003 року Андрушівською районною державною адміністрацією Житомирської області.

19 березня 2009 року ОСОБА_1 та ТОВ «Яромир» уклали договір оренди №7 вищевказаної земельної ділянки. В подальшому шляхом підписання додаткових угод до вищевказаного договору оренди земельної ділянки, зокрема, додаткової угоди про зміну договору оренди землі № 7 від 19.03.2009 року, укладеної 11.02.2019 року між позивачем та відповідачем, встановили остаточно строк дії договору оренди земельної ділянки до 11.02.2024 року.

Відповідно до п. 7.6. Договору, в редакції додаткової угоди від 12.08.2019 року про зміну договору оренди земельної ділянки № 7 від 19.03.2009 року, в разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою, що є предметом даного договору, після закінчення строку його дії, то, за відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця, договір підлягає поновленню на строк, встановлений п. 3.1. договору та не потребує внесення будь-яких змін та доповнень до цього договору.

02 березня 2024 року позивач направила відповідачу засобами поштового зв`язку повідомлення про припинення дії договору з вимогою повернути земельну ділянку, про що просила повідомити її у письмовому вигляді за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана вимога була отримана відповідачем 26 березня 2024 року. Однак, до цього часу відповідач не вжив ніяких заході з повернення земельної ділянки позивачу після закінчення строку дії договору оренди.

Відповідач продовжує користуватися належною на праві власності позивачу земельною ділянкою та відмовляється добровільно її звільнити, чим порушує законні права та інтереси позивача.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2024 року позов задоволено. Витребувано з чужого незаконного володіння ТОВ «Яромир» земельну ділянку площею 3,7751 га, кадастровий номер :03:000:0055, розташовану на території Житомирської області, Андрушівського району, Антопільської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЖТ № 054129, виданого 21.04.2003 року Андрушівською районною державною адміністрацією Житомирської області. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що додатковою угодою від 12.08.2019 року договір оренди земельної ділянки № 7 від 19.03.2009 року доповнено п.7.6, який регулює порядок поновлення договору, його пролонгації. Відповідно до п.7.6. після закінчення строку на який було укладено договір оренди землі, орендар має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. В разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою, що є предметом даного договору, після закінчення його строку дії, то, за відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця, договір підлягає поновленню на строк, встановлений п.3.1 договору та не потребує внесення будь-яких змін та доповнень до цього договору.

Таким чином, основним аргументом поновлення договору оренди на новий строк є користуванням орендарем (відповідачем у справі) земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди. В дійсності позивач протягом місяця з моменту закінчення договору оренди надіслав на адресу відповідача лист про відсутність наміру продовження договору оренди земельної ділянки № 7 від 19.03.2009 року, як передбачено п. 7.6 договору оренди. Однак, в свою чергу, орендар і не заперечував щодо припинення договору оренди, і не продовжував користуватись такою земельною ділянкою.

Додає, що аналізуючи норму ч. 1-3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» відповідач у строк передбачений цим Законом (30-денний до закінчення строку) у разі бажання продовження строку дії оренди такої земельної ділянки, користуючись переважним правом надіслав би на адресу орендодавця (позивача у справі) не тільки лист з наміром продовження договору оренди від 19.03.2009 року №7, але й надіслав би проект договору оренди на новий строк. Однак, відповідач цього не робив, оскільки наміру на його продовження не мав, що підтверджує сам позивач у своїй позовній заяві, так як не надав жодного доказу надсилання таких документів та проекту нового договору оренди.

Отже, в даному випадку вже ці факти і норми Закону України «Про оренду землі» свідчать про безпідставність вимог позивача щодо незаконного володіння її земельною ділянкою, оскільки відповідач з 12.02.2024 року такою ділянкою не користується, з огляду на норми ч. 1-3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Вказує, що позивач повинен був надати беззаперечні факти володіння земельною ділянкою, що матеріали справи взагалі не містять і суд першої інстанції цього взагалі не досліджував і навіть не навів жодного беззаперечного аргументу щодо незаконного володіння земельною ділянкою.

Таким чином, суд неправомірно зробив висновок про той факт, що ТОВ «Яромир» незаконно володіє земельною ділянкою, хоча як вказано вище, відповідач своїми діями чітко вказує на той факт, що ділянка не використовується, оскільки договір оренди закінчився (ТОВ «Яромир» за 30 днів до закінчення договору оренди не здійснив заходи та дії відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» про продовження такого договору, що свідчить про відсутність наміру продовження такого договору оренди).

Окрім того, позивач обрав неналежний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки в даному випадку належним способом захисту є зобов`язання відповідача (ТОВ «Яромир») вчинити дії по внесенню відомостей до реєстру прав на нерухоме майно, щодо впорядкування правовідносин між позивачем та відповідачем після закінчення такого договору оренди.

Позивач скористався своїм правом та через свого представника подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін.

На спростування доводів апеляційної скарги представник позивача зазначає, що орендар, відповідач, не скористався своїм переважним правом на продовження договору оренди спірної землі. Відповідно до ст. 34 Земельного Кодексу України у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Відповідно до п. 7.1 розділу 7 договору оренди земельної ділянки №7 від 19.03.2009 року після припинення дії договору, орендар повертає орендодавцю земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Відповідач не вжив належних заходів щодо повернення земельної ділянки позивачу після закінчення строку дії договору оренди, тому повернення земельної ділянки власнику підлягає шляхом її витребування у орендаря.

Доводи відповідача щодо необхідності самостійного звернення позивача до держаного реєстратора із заявою про виключення з реєстру відомостей про поновлення договору є безпідставними, так як правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», тобто після 15.07.2020 року, а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Вказує, що статтями 387, 388 Цивільного Кодексу України передбачено право власника на витребування майна з чужого незаконного володіння та від добросовісного набувача. Посилання відповідача на не вірно обраний позивачем спосіб захисту права є безпідставним, оскільки хоч і обраний позивачем спосіб захисту може не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Представник відповідача у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

За приписами статті 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,7751 га, кадастровий № :03:000:0055, яка розташована на території Антопільської селищної ради Андрушівського (Бердичівського) району Житомирської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЖТ № 054129, виданий 21.04.2003 р. Андрушівською районною державною адміністрацією Житомирської області.

19.03.2009 року ОСОБА_1 та ТОВ «Яромир» уклали договір оренди № 7 вищевказаної земельної ділянки, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та договором оренди земельної ділянки (а.с.16, 69-76).

Шляхом підписання додаткових угод до вищевказаного договору оренди земельної ділянки, зокрема, додаткової угоди про зміну договору оренди землі № 7 від 19.03.2009 року, укладеної 11.02.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Яромир», було продовжено строк дії договору оренди земельної ділянки до 11.02.2024 року (а.с.17-18).

Відповідно до п. 7.6. договору, в редакції додаткової угоди від 12.08.2019 року про зміну договору оренди земельної ділянки № 7 від 19.03.2009 року, після закінчення строку на який було укладено договір оренди землі, орендар має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. В разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою, що є предметом даного договору, після закінчення строку його дії, то, за відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця, договір підлягає поновленню на строк, встановлений п. 3.1. договору та не потребує внесення будь-яких змін та доповнень до цього договору.

19.03.2009 року ОСОБА_1 та ТОВ «Яромир» склали та підписали акт прийому-передачі земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 3,7752 га для сільськогосподарського використання, розташування та межі якої визначені на плані земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:0055 (а.с.73-75).

З адвокатського запиту від 24.01.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 звернулася за правовою допомогою щодо захисту прав та інтересів в державних та приватних установах різних форм власності України в тому числі в ТОВ «Яромир» та повідомила про її небажання продовжувати строк дії договору оренди земельної ділянки №7 від 19.03.2009, кадастровий номер :03:000:0055 на новий строк. Дія договору оренди земельної ділянки припиняється 11.02.2024 року. У свою чергу ОСОБА_1 , отримала відповідь від ТОВ «Яромир», що відповідно укладеного договору оренди земельної ділянки №7 від 19.03.2009 з урахуванням змін від 2016 та 2019 років, даний договір укладений на 15 років. Даним запитом було витребувано укладені між ТОВ «Яромир» та ОСОБА_1 копію договору оренди земельної ділянки №7 від 19.03.2009 року, копію додаткової угоди від 17.03.2016 року до договору оренди земельної ділянки №7 від 19.03.2009, копію додаткової угоди від 11.02.2019 року до договору оренди земельної ділянки №7 від 19.03.2009 року (а.с.12).

ОСОБА_1 направила ТОВ «Яромир» засобами поштового зв`язку повідомлення про припинення дії договору з вимогою повернути земельну ділянку, про що просила повідомити її у письмовому вигляді за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19-20).

Вказана вимога була отримана ТОВ «Яромир» 26 березня 2024 року, що підтверджується відстеженням 256 (а.с.21).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не скористався переважним правом на укладення договору оренди та не бажає продовжувати договір оренди землі із позивачем, проте не вжив належних заходів щодо повернення земельної ділянки позивачу після закінчення строку дії договору оренди, тому повернення земельної ділянки власнику підлягає шляхом її витребування у орендаря.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суд першої інстанції, виходячи із наступного.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення договору оренди земельної ділянки) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Судом встановлено, що 19.03.2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Яромир» було договір оренди №7 земельної ділянки площею 3,7751 га, кадастровий № :03:000:0055, яка розташована на території Антопільської селищної ради Андрушівського (Бердичівського) району Житомирської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 7 років.

Відповідно до пункту 6.2. договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється на протязі 5 днів після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення договору оренди земельної ділянки) передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

19.03.2009 року ОСОБА_1 та ТОВ «Яромир» склали та підписали акт прийому-передачі земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 3,7752 га для сільськогосподарського використання із кадастровим номером :03:000:0055.

Відповідно до п.7.1. договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцю земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

12.08.2019 року ОСОБА_1 та ТОВ «Яромир» уклали додаткову угоду про зміну договору оренди землі №7 від 19.03.2009 року, якою додали до договору, зокрема п.7.6., яким встановлено, що після закінчення строку на який було укладено договір оренди землі, орендар має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. В разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою, що є предметом даного договору, після закінчення строку його дії, то, за відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця, договір підлягає поновленню на строк, встановлений п. 3.1. договору та не потребує внесення будь-яких змін та доповнень до цього договору.

11.02.2019 року між сторонами була підписана додаткова угода про зміну договору оренди землі №7 від 19.03.2009 року, якою сторони внесли зміни в п.3.1. договору та продовжили його п`ять років, строк дії договору продовжено до 11.02.2024 року.

У пункті 3.1. договору було передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Судом встановлено та не заперечувалося відповідачем факт того, що ТОВ «Яромир» не звертався до ОСОБА_1 із повідомлення про намір поновлення або продовження строку договору оренди землі.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За приписами статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Оскільки договір оренди земельної ділянки укладений між позивачем та відповідачем припинився у зв`язку із закінчення строку, на який його було укладено, тому і право оренди ТОВ «Яромир» на земельну ділянку є таким, що припинилося.

У зв`язку із закінченням 11.02.2024 року строку дію договору оренди землі ОСОБА_1 02.03.2024 року звернулася до ТОВ «Яромир» із вимогою повернути земельну ділянку.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Факт того, що орендована земельна ділянка після припинення дії договору не повернута орендодавцю ОСОБА_1 , відповідачем не спростовано, акт приймання-передачі земельної ділянки між сторонами не підписувася. Доказів того, що відповідач більше не користується земельною ділянкою не надано.

Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до частин першої, третьої статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Оскільки спірна земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні останнього, без установлених законом підстав, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки у відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що договір оренди землі не поновлено, у зв`язку із чим він припинив свою дію 11.02.2024 року, а отже, відповідно до статті 34 Закону України «Про оренду землі» та пункту 7.1. договору оренди в орендаря виник обов`язок повернути земельну ділянку, а у зв`язку із тим, що матеріалах справи відсутні належні докази повернення відповідачем земельної ділянки орендодавцю, тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Доводи відповідача щодо необхідності самостійного звернення позивача до держаного реєстратора із заявою про виключення з реєстру відомостей про поновлення договору є безпідставними, так як правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», тобто після 15.07.2020 року, а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Яромир» залишити без задоволення, а рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 березня 2025 року.

Головуючий Судді