Справа № 286/4242/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл в натурі частки житлового будинку, який належить співвласникам на праві спільної часткової власності , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в якому просить розділити в натурі перебуваючий у спільній частковій власності сторін житловий будинок в АДРЕСА_1 , припинити право спільної часткової власності, виділивши в окремий об`єкт (1) наступні приміщення: - веранда 1-1 пл. 9,6 кв.м., санвузол 1-2 пл. 3,3 кв.м., кухня 1-3 пл. 12,8 кв.м., кімната 1-4 пл. 12,6 кв.м., кімната 1-5 пл. 24,4 кв.м., кімната 1-6 пл. 8,9 кв.м., визнавши за нею право власності на вказані приміщення.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подала, подала заяву про визнання позову.

Сторони, будучи належно повідомленими, в судове засідання не прибули. Позивач у позові та додатково поданій заяві просила справу розглянути без її участі. Відповідач у заяві просить розгляд справи здійснити без її участі. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відтак, розглянувши вимоги та доводи заяв по суті спору, оцінивши та дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Із наявних в матеріалах справи копій правовстановлюючих документів вбачається, що сторонам на праві спільної часткової власності, по 1/2 частці кожному, належить житловий будинок, який розташований у АДРЕСА_1 , і між ними протягом тривалого часу склався фактичний порядок користування приміщеннями житлового будинку, який відповідає часткам співвласників будинку і спору між сторонами щодо порядку користування приміщеннями будинку немає.

Так, зокрема позивачу ОСОБА_1 належить 1/2 частка житлового будинку в АДРЕСА_1 , що фактично складається із наступних приміщень: веранда 1-1 площею 9,6 кв.м., санвузол 1-2 площею 3,3 кв.м., кухня 1-3 площею 12,8 кв.м., кімната 1-4 площею 12,6 кв.м., кімнати 1-5 площею 24,4 кв.м., кімната 1-6 площею 8,9 кв.м.

Відповідно до ст.ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною 3 ст.358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

В п.6 постанови від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частку будинку з самостійними виходами (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення.

Таким чином, з аналізу змісту ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слідує, що виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Згідно з наявним у матеріалах справи технічними паспортами житлового будинку та висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, приміщення будинку, якими користується позивач, є відокремленою ізольованою квартирою та мають окремий вхід, комунікації, і, враховуючи технічну можливість виділення в натурі частки із спільного майна, можуть бути виділені в натурі в окрему нежитлову будівлю.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Зважаючи на те, що для розподілу житлового будинку шляхом укладення договору і посвідчення його в нотаріальному порядку, а також для оформлення права власності на земельну ділянку під будинком необхідно одночасне добровільне звернення всіх його законних співвласників, на підставі зареєстрованих правовстановлюючих документів, відтак, сторони позбавлені можливості вирішити вказане питання в добровільному порядку. Тому, враховуючи технічну можливість виділення в натурі часток із спільного майна, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо виділення в натурі частки з спільної часткової власності на житловий будинок в окремий об`єкт нерухомого майна та припинення спільної власності на нього.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.п.9, 10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити.

Розділити в натурі житловий будинок по АДРЕСА_1 , між співласниками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) і припинити їх право спільної часткової власності на нього.

Виділити у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , що складається з приміщень: веранда 1-1 площею 9,6 кв.м., санвузол 1-2 площею 3,3 кв.м., кухня 1-3 площею 12,8 кв.м., кімната 1-4 площею 12,6 кв.м., кімнати 1-5 площею 24,4 кв.м., кімната 1-6 площею 8,9 кв.м., - в окремий об`єкт нерухомого майна 1 та визнати її право власності на нього.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 19.03.2025 року.

Суддя: В. І. Вачко