ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/192/23Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.Ю.
Провадження № 22-ц/817/71/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

секретар - Панькевич Т.І.

з участю представника Тернопільської обласної прокуратури - Безкоровайної О.А., представника ГУ Держгеокадастру в Тернопільській області - Оленяка В.Я., представника ОСОБА_1 - адвоката Оринник Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тернопільської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Бучацької міської ради на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Содоморою Р.О. у цивільній справі за позовом заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Бучацької міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадз-Агро» про визнання незаконним та скасування наказу, витребування земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року заступник керівника Тернопільської обласної прокуратури звернувся до Бучацького районного суду з вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликався на те, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000119 від 19.05.2020 року за фактом зловживання посадовими особами ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області службовим становищем з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших фізичних осіб, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

У ході досудового розслідування здобуто дані, які вказують на те, що окремі земельні ділянки неправомірно вибули із власності держави.

Так, наказом Управління від 26.04.2019 року № 19-1334/14-19-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населеного пункту на території Бобулинської сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Наказом Управління від 27.06.2019 №19-2113/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту та території Бобулинської сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Пунктом 2 цього наказу визначено надати ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 1,9767 га з кадастровим номером :01:003:0001 із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності (землі запасу - пасовище) без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населеного пункту на території Бобулинської сільської ради Бучацького району, Тернопільської області.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 12.07.2019 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на земельну ділянку (номер запису про право власності -32417567).

Надалі, 30.08.2019 року зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 (номер запису про право власності 33081502) на підставі договору дарування № 1246 від 30.08.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.В.

Окрім того, 10.12.2019 року здійснено реєстрацію іншого речового права, а саме право оренди земельної ділянки, орендар - ТзОВ «Бучачагрохлібпром» (номер запису про інше речове право - 34638063).

В листі Управління Держгеокадастру від 16.12.2020 № 10-19-0.181-913/90-20, наданого на виконання доручення слідчого, зазначено, що відповідальними за реєстрацію заяв суб`єктів звернення щодо набуття прав на землю 08 квітня 2019 року здійснено реєстрацію заяви ОСОБА_4 та інших, які виявили бажання реалізувати свої права на землю за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих в межах території Бобулинської сільської ради Бучацького району Тернопільської області. За результатами опрацювання заяви ОСОБА_4 та інших громадян видано накази, у відповідності до яких надано дозвіл на розроблення відповідної документації із землеустрою. Надалі, ОСОБА_4 звернулась із заявою про затвердження документації із землеустрою, до якої додавався проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. За результатами розгляду якої затверджено документацію із землеустрою та передано у власність земельну ділянку.

Водночас, в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000119 встановлено, що ОСОБА_4 до ГУ Держгеокадастру в Тернопільській області із письмовими заявам для отримання земельної ділянки не зверталась. Зазначене підтверджується висновком судового експерта сектору почеркознавчих досліджень, технічного дослідження документів та обліку відділу криміналістичних видів досліджень Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 20.09.2021 року № СЕ-19/120-21/8585-ПЧ, яким встановлено, що підписи в заявах про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та примірнику договору дарування земельної ділянки виконані не ОСОБА_4 , а іншою особою. Крім того із рапорту старшого оперуповноваженого в ОВС 1 сектору ВБКОЗ УСБУ в Тернопільській області від 19.05.2020 року, проведеним опитуванням ОСОБА_4 встановлено, що остання із заявою до ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області щодо надання дозволу на розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності не зверталась. Допитана в рамках кримінального провадження ОСОБА_4 надала свідчення, у яких підтвердила, що із заявами про отримання спірної земельної ділянки не зверталась.

З врахуванням викладеного, земельна ділянка, яка неправомірно вибула із власності держави та перебуває у приватній власності третьої особи ОСОБА_1 , підлягає поверненню.

З метою встановлення підстав для здійснення прокурором представницьких повноважень, Тернопільською обласною прокуратурою до Бучацької міської ради скеровано лист щодо встановлених фактів порушень законодавства при набутті права власності на земельну ділянку площею 1,9767 га ОСОБА_4 на території Бобулинської сільської ради Бучацького району Тернопільської області та щодо вжиття заходів представницького характеру на захист інтересів територіальної громади у сфері земельних відносин. У відповідь до обласної прокуратури від Бучацької міської ради 29.08.2022 року надійшов лист, у якому зазначено, що викладені у листі прокуратури спірні правовідносини порушують інтереси територіальної громади в силу набрання з 27.05.2021 року чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», відповідно до якого землі державної власності перейшли в комунальну власність. Водночас, Бучацька міська рада зазначила, що про факти порушень їй стало відомо лише з листа обласної прокуратури та поінформовано, що листи від органів досудового розслідування щодо залучення їх в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000119 від 19.05.2020 року не надходили. Окрім цього повідомлено, що у видатках бюджету Бучацької міської ради на 2022 та 2023 роки витрати на оплату судового збору закладались в обмеженому розмірі.

Позивач вважав, що враховуючи поведінку Бучацької міської ради у вигляді нездійснення захисту інтересів територіальної громади, наявні підстави, визначені у ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», для пред`явлення цього позову прокурором.

У зв`язку із викладеним, позивач просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 27.06.2019 №19-2113/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки площею 1,9767 га з кадастровим номером :01:003:0001 у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності (землі запасу пасовище) на території Бобулинської сільської ради Бучацького району, Тернопільської області (на даний час Бучацької територіальної громади Чортківського району, Тернопільської області)

- витребувати у ОСОБА_1 та ТзОВ «Гадз-Агро» земельну ділянку площею 1,9767 га з кадастровим номером :01:003:0001, розташовану на території Бучацької територіальної громади Чортківського району Тернопільської області (колишньої Бобулинської сільської ради Бучацького району Тернопільської області) для ведення особистого селянського господарства на користь Бучацької міської ради Чортківського району, Тернопільської області.

Рішенням Бучацького районного суду від 02.10.2024 року в задоволенні позову заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Бучацької міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ТОВ «Гадз-Агро» про визнання незаконним та скасування наказу, витребування земельної ділянки відмовлено.

В апеляційній скарзі Тернопільська обласна прокуратура вказує на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Так, земельна ділянка площею 1.9767 га з кадастровим номером :01:003:0001 неправомірно вибула із власності держави та перебуває у приватній власності третьої особи ОСОБА_1 . На даний час триває досудове розслідування з метою встановлення осіб, які діяли від імені отримувачів земельних ділянок, зокрема і щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0001, право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_4 .

Позивач вважає, що суд не надав належної правової оцінки доказам, якими прокурор обґрунтовував позовні вимоги, та залишив поза увагою, що особисте подання документів, в тому числі і заяви, передбачає особисту присутність особи та вчинення нею підпису.

Суд критично оцінив висновок експерта від 20.09.2021 року щодо недостовірності підписів ОСОБА_4 в заявах про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 08.04.2019 року, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.07.2019 року та примірнику договору дарування земельної ділянки від 20.08.2019 року у зв`язку з тим, що такий висновок експертом здійснено на підставі відібраного одного зразку підпису та фотокопії паспорту.

Тернопільська обласна прокуратура зазначає, що для проведення судової-почеркознавчої експертизи органом досудового розслідування було надано порівняльний матеріал зразків почерку та підписів ОСОБА_4 , зокрема вільні зразки у вигляді зображення підпису в електрофотокопії паспорта громадянина України на 1 аркуші; умовно вільні зразки виконані в протоколі допиту свідка ОСОБА_4 від 14.09.2020 року на 6 аркушах, протоколі попередження про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 14.09.2020 року на 1 аркуші, постанові про відбір експериментальних взірців підпису від 20.07.2020 року на 1 аркуші, постанові отримання зразків для експертизи від 14.09.2020 року на 1 аркуші, експериментальні зразки у вигляді підписів від свого імені на 3 аркушах паперу білого кольору формату А4, яких, на думку позивача, було достатньо для проведення вищевказаної експертизи, що також підтверджено експертом ОСОБА_6 у судовому засіданні.

Позивач вважає необґрунтованими висновки суду про те, що вимоги про скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області не є ефективним способом захисту.

Тернопільська обласна прокуратура вважає, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що спірна земельна ділянка вибула з володіння Бучацької територіальної громади внаслідок вчинення злочинний дій, а тому наявні підстави для застосування приписів ст. 388 ЦК України щодо витребування земельної ділянки від добросовісних набувачів ОСОБА_1 , ТОВ «Гадз-Агро». Надана при розгляді справи судом оцінка добросовісності дій набувачів, пропорційності втручання у їх право на мирне володіння майном не може бути безумовною підставою для висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог прокурора.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної форми власності, яке проведене з порушенням вимог чинного законодавства.

У зв`язку з наведеним просить скасувати рішення Бучацького районного суду від 02.10.2024 року та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

У відзиві ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області вказує, що повноваження щодо передачі у власність або користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах Тернопільської області покладені на ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, яке 08.04.2019 року отримало заяву ОСОБА_7 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташовану на території Бобулинської сільської ради, з долученими до неї копією паспорта та ідентифікаційного номера, викопіюванням з планово-картографічних матеріалів (публічної кадастрової карти) щодо бажаного місця розташування земельної ділянки. За результатами розгляду вищевказаної заяви та доданих документів Головним управлінням, у зв`язку із відсутністю підстав щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, видано наказ від 26.04.2019 року № 19-1334/14-19-СГ, яким надано дозвіл вказаній особі на розроблення документації із землеустрою.

Звертає увагу на те, що спеціалісти ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, які здійснювали розгляд заяв громадян, зацікавлених у отриманні у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення, в межах норм, визначених статтею 121 ЗК України, не були наділені повноваженнями перевіряти достовірність підписів осіб, якими подано відповідні заяви.

Також, ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області 24.06.2019 року отримано заяву ОСОБА_7 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1.9767 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок сільськогосподарського призначення земель державної власності за кадастровим номером :01:003:0001, яка розташована на території Бобулинської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, з долученими до неї оригіналом документації із землеустрою та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. За результатами розгляду даної заяви та доданих документів Головним управлінням видано наказ від 27.06.2019 року №19-2113/14-19-СГ, яким затверджено землевпорядну документацію та передано ОСОБА_7 земельну ділянку у власність.

Вказаний наказ ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області є ненормативним правовим актом одноразового застосування, який вичерпав свої дію фактом його виконання, оскільки, внаслідок реалізації оскаржуваного наказу ОСОБА_7 12.07.2019 року, відповідно до положень статей 125, 126 ЗК України, у Державному реєстрі речових прав зареєстровано право власності на земельну ділянку.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 підтвердила, що її мати ОСОБА_4 хотіла отримати земельну ділянку, писала заяву, в оформленні якої їй допомагали працівники Головного управління, а також стверджувала, що була присутня, коли її мама підписувала заяву. Землю вони зареєстрували в державного реєстратора Лесик В.Б., де була присутня і вона, а також вона була присутня з мамою у нотаріуса.

Крім того, державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_8 засвідчила, що 12.07.2019 року до неї звернулася ОСОБА_4 із заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку. Підставою для реєстрації був наказ Головного управління, особа ОСОБА_4 встановлювалась згідно паспорта.

Експерт ОСОБА_6 , надаючи пояснення, заявив, що експертиза була проведена на підставі одного зразка підпису та фотокопії паспорта, тому на думку відповідача судом вірно надано критичну оцінку висновку експерта від 20.09.2021 року №СЕ-19/120/21/8585-ПЧ.

ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області вважає безпідставною вимогу позивача про витребування земельної ділянки площею 1.9767 га за кадастровим номером :01:003:0001 на користь Бучацької територіальної громади в особі Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області, оскільки у даному випадку земельна ділянка передана у приватну власність із земель державної форми власності, земельна ділянка не перебувала у комунальній власності, право комунальної власності на земельну ділянку не виникло, в тому числі з урахуванням норм пункту 24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, а тому земельна ділянка не може бути витребувана у комунальну власність, а лише у державну власність.

У зв`язку з викладеним, ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні прокурор Безкоровайна О.А. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені у ній.

Представник відповідача ГУ Держгеокадастру в Тернопільській області Оленяк В.Я. проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Оринник Н.С. проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Обставини справи.

08.04.2019 року в ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області за вхідним номером №З-2063/0/16-19 зареєстрована заява від імені ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2.00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності, яка розташована на території Бобулинської сільської ради. На вищевказаній заяві міститься три підписи від імені заявника та зазначено відповідальних осіб, які здійснювали реєстрацію такої заяви.

Згідно наказу начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області І. Кузя від 26.04.2019 року №19-1334/14-19-СГ надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення (землі запасу пасовища), розташованої за межами населеного пункту на території Бобулинської сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

Як вбачається з висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 28.05.2019 року №3704/82-19, складеного експертом державної експертизи В. Кудрявцевим, де розробником проекту землеустрою виступає ДП «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», а замовником ОСОБА_4 , проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства площею 1.9767 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Бобулинської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, відповідає вимогам чинного законодавства та відповідно до нього нормативно-правовим актам. (т. 2 а.с. 92).

24.06.2019 року в Головному управлінні Держгеокадастру у Тернопільській області за вхідним номером № З-3507/0/16-19 зареєстровано заяву від імені ОСОБА_4 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1.9767 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (землі запасу, угіддя пасовища) з кадастровим номером :01:003:0001, яка розташована за межами населеного пункту на території Бобулинської сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

На вищевказаній заяві міститься три підписи від імені заявника.

Згідно наказу начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області І.Кузя від 27.06.2019 року №19-2113/14-19-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Бобулинської сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Надано ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 1.9767 га (кадастровий номер :01:003:0001) із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності (землі запасу пасовище) без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населеного пункту на території Бобулинської сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Вказано, що право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :01:003:0001) виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації Бучацької міської ради від 16.07.2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47806387, вирішено провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0001 за суб`єктом ОСОБА_4 ; відкрити розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 12.07.2019 року за реєстраційним номером 34968400, яку подала ОСОБА_4

30.08.2019 року укладено договір дарування земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.В., зареєстрований в реєстрі за №1246, за яким ОСОБА_4 (дарувальник) передала обдаровуваній ОСОБА_1 безоплатно майно у власність, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0001, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, площею 1.9767 га.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 320263747 від 16.01.2023 року та №322083727 від 07.02.2023 року, земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0001, площею 1.9767 га на праві власності належить ОСОБА_1 , підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48463572 від 30.08.2019 року, документи подані для державної реєстрації: договір дарування серія та номер 1246 від 30.08.2019 року, видавник: державний нотаріус Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.В. Речове право ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку припинено 30.08.2019 року. Номер запису про інше речове право: 34638063 від 10.12.2019 року, а саме право оренди земельної ділянки, згідно з яким орендодавець ОСОБА_1 надала, а орендар ТОВ «Бучачагрохлібпром» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку для с/г потреб строком на 7 років з правом пролонгації; документи, подані для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та номер: б/н, від 07.10.2019 року, видавник: ТОВ «Бучачагрохлібпром» та ОСОБА_1 . Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50213693 від 13.12.2019 року.

Як вбачається з листа заступника начальника Управління Служби безпеки України в Тернопільській області начальника відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю ОСОБА_9 , адресованого в.о. заступника прокурора Тернопільської області О.Божку 19.05.2020 року №69/14-1319, керуючись ст. ст. 214, 216 КПК України, направили рапорт про виявлення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, вчиненого службовими особами Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. Згідно вказаного рапорту ст. о/у в ОВС 1 сектору ВБКОЗ УСБУ в Тернопільській області О.Адамівим отримано інформацію щодо незаконного відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності з боку начальника Головного управління Деожгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_10 , тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. Зокрема, ОСОБА_10 , перебуваючи на посаді начальника ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, виділив на підставних осіб вісімнадцять земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, в тому числі із кадастровим номером :01:003:0001, які в подальшому були перереєстровані на ОСОБА_1

19.05.2020 року органом досудового розслідування внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. Зокрема, встановлено, що начальник ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, зловживаючи службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди, здійснив незаконне заволодіння земельними ділянками, що спричинило тяжкі наслідки.

Начальник СУ ГУНП в Тернопільській області В.Галевич 12.11.2020 року звернувся із листом №15558/19/2-2020 до начальника ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області з проханням організувати проведення перевірки, в ході якої перевірити законність дій працівників Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області під час виділення, зокрема, земельної ділянки із кадастровим номером :01:003:0001, з посиланням на те, що згідно допиту свідка ОСОБА_11 . Встановлено, що із заявою в ГУ Держгеокадастру в Тернопільській області вона не зверталася.

У відповідь на вказаний лист начальник ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області З. Безкоровайний надіслав лист №10-19-0.181-913/90-20 від 16.12.2020 року, в якому вказано, що ОСОБА_4 зверталась із заявою, до заяви додавався відповідний проект.

Слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області Г. Бачинська звернулася із листом №15556/9/2-2-22 від 16.11.2020 до заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Л. Гетьман, в якому просила на підставі ст.40, ст.71, ст.93 КПК України організувати проведення перевірки, в ході якої перевірити законність дій державного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Максимович Л.В. під час посвідчення та реєстрації, в тому числі, договору дарування земельної ділянки із кадастровим номером :01:003:0001.

Згідно відповіді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №6104/7.4-20/7.4/2872 від 14.12.2020 року, із пояснення, наданого державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.В. вбачається, що 30.08.2019 за реєстровим №1246 посвідчено договір дарування земельної ділянки за кадастровим номером :01:003:0001, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Для посвідчення вказаного договору дарування державним нотаріусом, згідно вимог ст.43 ЗУ «Про нотаріат», глави 3 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено особи учасників правочину, які звернулися за вчиненням нотаріальних дій, згідно поданих паспортів громадян України, копії яких долучено до відповідного наряду справ. Жодних сумнівів щодо поданих сторонами документів чи підозр щодо вищевказаних осіб у нотаріуса не виникало.

З інформаційних листів ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області від 09.11.2021 року та 16.11.2021 року, у відповідь на запити слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області, вбачається, що надання земельної ділянки, в тому числі з кадастровим номером :01:003:0001, здійснювалося у порядку, визначеному ст.118 Земельного кодексу України. Наказ ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області від 26.04.2019 №19-1334/14-19-СГ підготувала ОСОБА_12 , наказ ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області від 27.06.2019 року №19-2113/14-19-СГ підготував ОСОБА_13 . Заяви про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою за вказаними у листі кадастровими номерами земельних ділянок були подані особисто громадянами. Заяви про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою за вказаними у листі кадастровими номерами земельних ділянок були подані особисто громадянами. Прийом заяв на затвердження розробленої документації із землеустрою здійснювався через Центр надання адміністративних послуг за адресою: вул. Князя Острозького, м. Тернопіль, відповідно до ЗУ «Про адміністративні послуги».

Тернопільська обласна прокуратура зверталася до Бучацького міського голови В. Фреяка (лист №15-384 вих.-22 від 08.08.2022 ) з проханням надати інформацію про те, чи буде здійснюватися Бучацькою міською радою представництво інтересів територіальної громади в суді у спірних правовідносинах щодо визнання недійсним наказу Управління та повернення земельної ділянки у комунальну власність громади.

Згідно відповіді №08-10/233, наданої Бучацьким міським головою В.Фреяком 19 серпня 2022 року, Бучацькою міською радою не буде здійснюватися представництво інтересів територіальної громади в суді у спірних правовідносинах щодо визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області та повернення земельної ділянки у комунальну власність громади, оскільки подання позовної заяви передбачає сплату судового збору, а у видатках бюджету Бучацької міської ради на 2022 рік такі витрати закладені в обмеженому розмірі. Враховуючи викладене, Бучацька міська рада просить здійснити представництво інтересів держави у спірних правовідносинах за фактом неправомірного отримання громадянами у власність земель сільськогосподарського призначення.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Гусятинська державна нотаріальна контора завела спадкову справу ОСОБА_4 , спадкоємцями якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

З інформаційного листа №1411-Ю/2023 від 25.01.2023 року, наданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради на звернення ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП Тернопільській області Віталія Гнатюка, вбачається, що ОСОБА_4 в 2019 році не подавала заяву на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до ЦНАП у м. Тернополі.

Згідно висновку експерта від 20.09.2021 року №СЕ-19/120-21/8585-ПЧ, наданого в межах досудового розслідування кримінального провадження №0000119, підписи в заяві про надання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 08.04.2019 у графі «підпис», в заяві про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 2019 року у графі підпис, заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34968400 від 12.07.2019 у графі «підпис заявника» та примірнику договору дарування земельної ділянки №1246 від 30.08.2019 року у графі «дарувальник», виконані не ОСОБА_7 , а іншою особою.

За даними Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 02.02.2023 року правонаступником юридичної особи Бобулинської сільської ради, , є Бучацька міська рада.

Із листа №15-81 вих-23 від 08.02.2023, адресованого Бучацькій міській раді, Тернопільська обласна прокуратура повідомила, що на підставі ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» Тернопільською обласною прокуратурою буде пред`явлено позов про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області та витребування земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0001 на користь територіальної громади.

Досудове розслідування кримінального провадження №0000119 від 19.05.2020 року не завершено.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до статті 155 ЗК України, в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2.0 га.

Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним, при цьому відповідний орган у випадку прийняття рішення про відмову в надані такого дозволу зобов`язаний належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про державний земельний кадастр» Кабінет Міністрів України постановою від 17 жовтня 2012 року № 1051 затвердив Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок), згідно з пунктом 107 якого державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Як слідує з абзацу першого пункту 109 наведеного Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Частинами п`ятою, шостою статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) встановлено, що державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Згідно приписів частини 1-5 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

У частині першій статті 50 Закону України «Про землеустрій» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються лише у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з статтею 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Відповідно до частини другої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до частин першої, другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована па набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Згідно з частинами першою-третьою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У статті 209 ЦК України встановлено, що нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок), чинного на момент посвідчення договору дарування) при вчиненні нотаріальної дії нотаріус установлює особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії (глава 3 Порядку). Встановлення особи здійснюється нотаріусом за документами, передбаченими Законом. Нотаріус зобов`язаний установити волевиявлення особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії; правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині (глава 6 Порядку).

Звертаючись до суду із даним позовом, заступник керівника Тернопільської обласної прокуратури покликався на те, що у 2019 році ОСОБА_4 не зверталася особисто до ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області з метою одержання безоплатно у власність земельної ділянки, що на думку прокурора стверджується: поясненнями ОСОБА_4 , наданими у ході розслідування кримінального провадження №0000119 від 19.05.2020 року; висновком експерта сектору почеркознавчих досліджень, технічного дослідження документів та обліку відділу криміналістичного центру МВС від 20.09.2021 року № СЕ-19/120-21/8585-ПЧ.

Надаючи оцінку протоколу допиту свідка ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, суд першої інстанції вірно зазначив, що такі докази не є беззаперечними, у звязку із смертю ОСОБА_14 такі показання не можуть бути безпосередньо перевірені судом при розгляді даної цивільної справи.

А тому такий доказ може бути оцінений судом як письмовий доказ, у сукупності з усіма іншими наявними у справі доказами, що вірно зроблено судом першої інстанції.

Судом враховано, що заява ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зареєстрована в ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області під №З-2063/0/16-19 від 08.04.2019 року, а також під № З-3507/0/16-19 від 24.06.2019 року зареєстрована заява ОСОБА_4 з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1.9767 га.

Судом першої інстанції досліджено реєстраційну справу №21, надану Бучацькою міською радою на підставі ухвали суду від 19 червня 2023 року, в якій міститься заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №3468400, сформована в друкованому вигляді службовою особою ОСОБА_8 12.07.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_4 звернулася до державного реєстратора з метою реєстрації права власності щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0001.

Допитана у якості свідка у суді першої інстанції дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_3 підтвердила, що її мати виявила бажання отримати земельну ділянку, вони разом їздили в ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, до державного реєстратора і її мати особисто підписувала усі необхідні для отримання земельної ділянки заяви.

Також судом першої інстанції в якості свідка була допитана державний реєстратор ОСОБА_8 , яка підтвердила, що 12.07.2019 року особисто звернулася ОСОБА_4 із заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку, особа ОСОБА_4 встановлювалась згідно паспорта.

Колегія суддів звертає увагу, що на заяві до ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області та державного реєстратора міститься підписи заявника та зазначено відповідальних осіб, які здійснювали реєстрацію таких заяв, однак сторона позивача в рамках даної цивільної справи не заявляла клопотання про допит таких службових осіб в якості свідків, які могли би підтвердити чи спростувати факт особистого звернення ОСОБА_4 .

Що ж стосується висновку експерта від 20.09.2021 року №СЕ-19/120-21/8585-ПЧ проведеної у межах кримінального провадження почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції з врахуванням усіх встановлених судом обставин та доказів у їх сукупності вірно не прийняв до уваги такий висновок в якості належного та достатнього доказу, який спростовує звернення ОСОБА_4 особисто до уповноважених органів з питанням щодо отримання у власність земельної ділянки.

При цьому суд також вірно врахував, що договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0001, який укладено між ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровувана), посвідчений державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.В., №12016 від 30.08.2019 року в м. Бучач, Тернопільська область, Україна. У вказаному договорі нотаріус підтвердив, що договір підписано в його присутності та особи сторін встановлено.

Станом на час розгляду даної цивільної справи не притягнуто до кримінальної чи іншої відповідальності службових осіб, причетних до надання у власність земельної ділянки ОСОБА_4 , як під час проведення процедури отримання у власність ОСОБА_4 земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0001, так і державної реєстрації ділянки, подальшого відчуження вказаної ділянки.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем земельної ділянки, загальною площею 1,9767 га з кадастровим номером :01:003:0001 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Бучацької територіальної громади Чортківського району Тернопільської області.

З огляду на викладене та оцінюючи докази в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що передача ОСОБА_4 спірної земельної ділянки відбулася з волі та за ініціативою останньої, з дозволу та за сприянням органу, уповноваженого від імені держави на розпорядження земельною ділянкою - Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, що позивачем в межах заявленого позову не спростовано.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

У ході судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на підставі посвідченого нотаріального договору дарування отримала від ОСОБА_4 земельну ділянку, яка в свою чергу була передана останньому державою у власність на підставі рішення органу, уповноваженого від імені держави на розпорядження цією землею.

Факт неправомірного набуття ОСОБА_4 права власності на спірну земельну ділянку, кадастровий номер :01:003:0001, та вибуття цієї земельної ділянки з володіння власника поза його волею - прокурором не доведений.

Отже, суд першої інстанції обгрунтовано не вбачав законних підстав для застосування приписів ст. 388 ЦК України та витребування цієї земельної ділянки від добросовісного набувача ОСОБА_1 та користувача ТОВ «Гадз-Агро».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що висновок експерта від 20.09.2021 року №СЕ-19/120-21/8585-ПЧ проведеної у межах кримінального провадження почеркознавчої експертизи є належним доказом у даній справі, якому суд не дав належної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

Висновок проведеної у межах кримінального провадження експертизи оцінюється в цивільній справі як письмовий доказ.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виконавши зазначені положення цивільного процесуального законодавства, суд першої інстанції оцінив усі докази у їх сукупності, в тому числі і такий письмовий доказ як висновок почеркознавчої експертизи, який суперечить іншим зібраним у справі доказам, зокрема, показанням безпосередньо допитаних у суді першої інстанції свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , які, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, підтвердили особисту присутність ОСОБА_4 та написання особисто нею заяв щодо отримання у власність спірної земельної ділянки та державної реєстрації, тобто її волевиявлення на отримання у власність земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірна земельна ділянка вибула з володіння Бучацької територіальної громади внаслідок вчинення злочинний дій, а тому наявні підстави для застосування приписів ст. 388 ЦК України щодо витребування земельної ділянки від добросовісних набувачів ОСОБА_1 , ТОВ «Гадз-Агро», колегія суддів оцінює критично, так як досудове розслідування кримінального провадження не завершено, обвинувальний вирок судом не постановлювався.

Сам факт наявності кримінального провадження №0000119 від 19.05.2020 року не є доказом вибуття спірної земельної ділянки з володіння Бучацької територіальної громади та набуття права власності на неї ОСОБА_4 внаслідок вчинення злочинний дій певними особами.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у позовній заяві, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а доводи апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Тернопільської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Бучацької міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 березня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.