___________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/3129/25
Провадження № 2/947/1517/25
РІШЕННЯ

Іменем України

19.03.2025 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі секретаря судового засідання Дімової Є.В., розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позов звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі також позивач), поданим в його інтересах представником Ґедзь Ольгою Віталіївною до ОСОБА_1 (далі також відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики № 75684934 від 16.07.2021 у розмірі 42 552,98 грн, з яких: 12 634 грн за тілом кредиту, 29 918,98 грн за процентами.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору позики первісним кредитором відповідачу надано кошти (позику). У подальшому право вимоги за вказаним договором позики на підставі договорів факторингу по ланцюгу факторів передано позивачу. Оскільки відповідачем не виконано обов`язок з повернення тіла кредиту та процентів за користування ним, товариство звернулося з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 07.02.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

03.03.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов та клопотання про перехід до розгляду справи з викликом сторін.

У відзиві представник відповідача повністю заперечує проти задоволення позову. Посилається на те, що договір позики відповідач не підписувала, кошти не отримувала. Клопотав про витребування оригіналів договорів, укладених в електронній формі, для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 04.03.2025 розгляд справи продовжено у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Судове засідання призначено на 19.03.2025. Позивача зобов`язано надати до суду оригінали договорів, укладених в електронній формі, для їх огляду в судовому засіданні, зокрема договору позики.

07.03.2025 до суду надійшла відповідь на відзив та клопотання представника позивача про долучення доказів. Надано паперову копію договору позики, укладеного в електронній формі. Ухвалу суду про надання оригіналу зазначеного договору не виконано.

У судове засідання, 19.03.2025, представник позивача та відповідача, належним чином повідомлені, не з`явилися. Про причини неявки не повідомили. Представник відповідача направив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, без долучення будь-яких підтверджуючих документів про поважність причини.

Відтак,суд уважає за можливе провести судовий розгляд за наявними матеріалами (ч. 1 ст. 223 ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Судом установлено, що 16.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75684934 в електронній формі, шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого відповідачу надано позику у розмірі 12 634 грн, шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності та платності. Строк надання кредиту 30 днів, розмір денної процентної ставки 1,99%.

Позивач зазначає, що позикодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, згідно з умовами договору. Натомість відповідач свої зобов`язання не виконала, суму кредиту та нарахованих на неї процентів не повернула.

21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2112 відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги, тобто ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 75684934 у розмірі 42 803,99 грн, з яких: 12 634 грн за тілом кредиту, 30 169,99 грн за процентами.

У подальшому, 31.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 310323-ФК відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги, тобто ТОВ «Фінпром Маркет» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 75684934 у розмірі 42 803,99 грн, з яких: 12 634 грн за тілом кредиту, 30 169,99 грн за процентами.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 10.01.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 42 552,98 грн, з яких: 12 634 грн за тілом кредиту, 29 918,98 грн за процентами.

Так, основними засадами (принципами) судочинства, визначеними ч. 3 ст. 2 ЦПК України є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України).

З аналізу викладених вище правових норм та обставин, установлених на підставі наданих сторонами доказів, випливає, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики в електронній формі. При цьому факт укладення договору між сторонами, отримання кредиту позичальником, оплати / не оплати за позикою, період нарахування і сплати тіла позики та процентів, неустойки, комісій тощо є предметом доказування у справах цієї категорії.

Натомість, позивачем не надано до суду належних доказів укладення договору позики. Оригінал договору не був наданий позивачем до суду в електронному вигляді на виконання ухвали суду. Не було надано доказів, що одноразові ідентифікатори, якими сторони підписали договір позики, належали саме сторонам договору. Не підтверджено належність номеру мобільного телефону та електронної пошти відповідачу. Відтак суд позбавлений можливості підтвердити або спростувати факт укладення договору позики саме сторонами у справі. У суду відсутня можливість перевірити факт укладення договору позики в електронній формі, шляхом формування протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису за допомогою спеціального програмного забезпечення.

Окрім цього, позивачем до суду не надано доказів того, що картковий рахунок належить саме відповідачу, ким, коли та в якому банку він відкритий. Не долучено руху коштів за цим рахунком з якого випливало б, що позика дійсно перерахована на картку відповідача і остання використала ці кошти.

З урахуванням викладеного, з огляду на невизнання відповідачем факту укладення договору позики та отримання коштів, суд позбавлений можливості підтвердити або спростувати факт укладення договору позики та перерахування коштів відповідачеві, та, як наслідок, підвередити / спростувати наявність заборгованості за цим договором.

Іншого перед судом не доведено.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись принципами змагальності сторін та диспозитивності судового розгляду суд доходить висновку, що позивачем не доведено перед судом належними та достатніми доказами факт надання кредиту та наявної заборгованості, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 49, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К. А. Цирфа