№ 2/183/2181/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участю секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни, приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни, про:

- визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 18 березня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В., зареєстрованого в реєстрі за № 31895, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2024 року позивач звернувся до суду з цим позовом, в обґрунтування якого зазначив те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» (надалі відповідач, ТОВ «АІА Фінанс Груп») та ОСОБА_1 25 травня 2018 року укладено договір про надання кредиту № 1713875 (надалі Кредитний договір). Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В. 18 березня 2021 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 31895 про стягнення з позивача суми заборгованості за згаданим вище договором про споживчий кредит в сумі 29 900,00 грн. Однак, позивачеві відповідачем лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань не направлявся та останній такого листа не отримував, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений нотаріусом із грубим порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172, у зв`язку з чим є всі підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Також у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 200,00 грн.

Постановленою суддею ухвалою від 09 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача, адвокат Кірюшин А. А. надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином. 04 лютого 2025 року представником відповідача подані до суду письмові заперечення на суму витрат на правову допомогу. Заперечення обґрунтовані тим, що представником позивача не надано доказів оплати за надання правової допомоги, які б могли свідчити про фактично оплачені послуги позивачем його представникові. Представник позивача додав Договір про надання правової допомоги від 25 листопада 2024 року, який діє всього один день і не включає в себе участь у судових засіданнях та представництво в суді. Також представник відповідача зазначає, що позовна заява, яка складена представником позивача є шаблонною, не потребує поглиблених знань в юриспруденції та такою, що має багато аналогів в українській судовій практиці. Сума стягнення за виконавчим написом нотаріуса, який оскаржується у цій справі становить 29900,00 грн, відповідно, сума витрат на правничу допомогу, про відшкодування якої заявляє позивач 11 200,00 грн, що складає 37.46 % відсотків від суми стягнення. Представник указує, що 12 грудня 2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони, очевидно не вважаючи справу достатньо складною. щоб давати особисті пояснення. Таким чином представник відповідача просить відмовити позивачеві у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Заперечень проти позовних вимог представник відповідача не надав.

Треті особи, їх представники у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, належним чином. Приватний виконавець Сидорук Л. В. надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, висновує таке.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Судом установлено, що 25 травня 2018 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» укладено кредитний договір шляхом підписання Заявки № 1713875, на підставі якого позивачеві надано кредит у розмірі 4 000,00 грн /а.с.7 зворот/. Відомостей щодо нотаріального посвідчення Договір не містить.

18 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 31895 про звернення стягнення з позивача, який є боржником за Кредитним договором 1713875 від 25 травня 2018 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп», заборгованість за Кредитним договором 1713875 від 25 травня 2018 року. Строк платежу за Кредитним договором 1713875 від 25 травня 2018 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 24 червня 2018 року по 03 березня 2021. Загальна сума, що підлягає стягненню (з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису) становить 29 900,00 грн /а.с.8/.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни від 31 травня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65612322 з примусового виконання виконавчого напису № 31895, вчиненого 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, проводяться виконавчі дії /а.с.8 зворот-9, 9 зворот-10/.

Вирішуючи спір, суд ураховує таке.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Можливість вчинення виконавчого напису прямо передбачена, зокрема, ст. 18 ЦК України, главою 14 Закону України «Про нотаріат», ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу», ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1. Глави 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскільки відповідачем не доведено, що укладений між ним та позивачем кредитний договір був посвідчений нотаріально, і в подальшому наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, суд приходить висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Також, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 200,00 грн.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката, позивачем надано: Договір про надання правової допомоги від 25 листопада 2024 року /а.с.10 зворот-12/ та Акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 25 листопада 2024 року /а.с.12 зворот/.

Однак, як установлено судом, позивачем до позовної заяви не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати коштів на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн, зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, який би свідчив про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу. У позовній заяві представник позивача вказує, що 25 листопада 2024 року позивачем на користь Адвокатського бюро «Артема Кірюшина» сплачено гонорар у сумі 11 200,00 грн, що підтверджується копією квитанції до прибуткового ордеру від 25 листопада 2024 року № 67, проте копії такої квитанції до позову представник не надає. Клопотання про застосування положень абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України позивачем не заявлено, причин неподання таких доказів у позові також не вказано.

Таким чином, суд приймає до уваги посилання представника відповідача, викладені у письмових запереченнях та приходить висновку про відмову в стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх недоведеністю.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог, а позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 158, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 31895 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» заборгованості на загальну суму 29 900,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 17 березня 2025 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп», код в ЄДРПОУ 41184403, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 15/1, літ. Б;

третя особа-1 приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, місцезнаходження за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Київська, буд. 115, оф. 1;

третя особа-2 приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, місцезнаходження за адресою: м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, оф. 5.

Суддя Д. О. Парфьонов