Справа № 465/7259/20 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/811/2014/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Салата Я.І.

З участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №465/7259/20 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Бердара Сергія Васильовича на рішення Франківського районного суду м.Львова від 21 травня 2024 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,- про стягнення коштів

в с т а н о в и в :

06 листопада 2020 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в розмірі 815 218,92 грн.

Позовна заява мотивована тим, що02 липня 2018 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 - Орендодавцем та Фізичною особою ОСОБА_2 Орендарем було укладено Договір № 18/07-01 -Г оренди крану LIEBHERR 45K80S (надалі - Договір оренди).

Відповідно до п. 2.1 Договору оренди, Орендодавець зобов`язаний передати Орендарю в платне строкове користування кран для використання за функціональним призначенням виключно на об`єкті Орендаря, а Орендар зі своєї сторони зобов`язаний сплачувати орендні платежі за користування краном.

Свої зобов`язання по Договору оренди Орендодавець виконав та згідно Акту № 1 прийняття-передання предмету оренди від 10 липня 2018 року Орендодавець передав, а Орендар прийняв в платне строкове користування (оренду) в порядку та на умовах визначених Договором баштовий кран LIEBHERR 45R80S.

Згідно п. 4.4 умов Договору оренди, для проведення розрахунків за договором було встановлено розрахунковий період один календарний місяць у відповідності до якого Орендар зобов`язався щомісяця сплачувати орендні платежі.

Зазначає, що свої зобов`язання по Договору оренди Орендар (надалі - Відповідач) не виконав у повному обсязі.

Відповідач, починаючи з квітня 2019 року по березень 2020 року включно допустив прострочення сплати орендних платежів за Договором оренди на загальну суму - 654 578 грн.

На підтвердження наданих Орендодавцем за Договором оренди послуг, Сторонами було оформлено та підписано відповідні Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на відповідні суми.

Загальна сума за послуги з оренди склала 654 578,00 грн, однак Орендар (відповідач) не здійснив остаточний розрахунок, чим порушив умови Договору оренди.

Окрім цього, Орендар (відповідач) зобов`язаний сплатити Орендодавцю (позивачу) договірну пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Позивачем нараховано пеню в сумі 139 964,84 грн.

Відповідачу нараховано на суму заборгованості інфляційні втрати за весь час прострочення в сумі - 20 676, 08 грн.

Загальна сума заборгованості складає: 815 218,92 грн., з яких - заборгованість по орендній платі - 654 578 грн; нарахування договірної пені - 139964,84 грн; інфляційні втрати 20676,08 грн.

Просив стягнути з відповідача на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , основну суму заборгованості у розмірі 654578 грн; пеню в розмірі 139964,84 грн; інфляційні втрати 20676,08 грн.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 21 травня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 основну суму заборгованості у розмірі 654 578 грн, пеню в розмірі 139964,84 грн, інфляційні витрати у розмірі 20676,08 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 8152,19 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 25000 гривень.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бердар С.В.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним. Судом безпідставно застосовано норми ст. 764 ЦК України. Не було досліджено питання наявності або відсутності додаткової угоди до договору оренди. Зазначає, що між сторонами жодних додаткових угод про продовження дії договору №18/07-01-Г на новий термін не укладався.

Договір оренди припинив свою дію завчасно, ще до 31 грудня 2018 року у зв`язку з закінченням строку його дії та передчасним виконанням за планових робіт відповідачем.

Просить скасувати рішення Франківського районного суду міста Львова від 21 травня 2024 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника-адвоката Бердара С.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 та його представника-адвоката Каблака Ю.-І.П., вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 02.07.2018 року між позивачем ФОП ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір оренди крану № 18/07-01-Г (а.с.6-9т.1) (далі по тексту Договір).

На підставі укладеного Договору, позивачем передано, а відповідачем прийнято в платне строкове користування (оренду) в порядку та на умовах, визначених Договором баштовий кран LIEBHERR 45R80S, що підтверджується Актом №1 прийняття-передання предмету оренди від 10.07.2018 року (а.с.23).

Згідно умов Договору п.4.2 місячний орендний платіж ( плата за користування майном) складає 45 000,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 4.4 Договору оренди встановлено розрахунковий період один календарний місяць, відповідно до якого відповідач зобов`язався щомісяця сплачувати орендні платежі.

За змістом пункту 4.5 Договору, орендар зобов`язаний щомісячно до 10 числа поточного місяця здійснювати авансові платежі у розмірі 30 000,00 грн. за наступний місяць.

Згідно з п.7.1 Договору оренди, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2018 року.

Строк договору може бути продовжено за згодою сторін шляхом підписання сторонами відповідної Додаткової угоди ( п.7.2 Договору оренди).

Сторони по справі та їх представники пояснили в суді апеляційної інстанції, що умови зазначеного Договору відповідачем виконані у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що оскільки відповідач ОСОБА_2 з квітня 2019 року по березень 2020 року користувався предметом оренди, однак не оплатив за послуги, сума заборгованості становить 654 578,00 грн. Вважає, що Договір був автоматично пролонгований. Просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 зазначену суму боргу та пеню в розмірі 139, 964,84 грн., інфляційні втрати у розмірі 20 676,08 грн.-всього 815 218,92 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції з посиланням на Акти здачі-прийняття робіт ( наданих послуг) , а саме: Акт № ОУ-00000104 від 30.04.2019 року на суму 57 211,00 грн.; Акт № ОУ-00000105 від 31.05.2019 року на суму 55 764,00 грн.; Акт № ОУ-00000106 від 30.06.2019р. на суму 78 270,00 грн.; Акт № ОУ-00000107 від 31.07.2019р. на суму 52 000,00 грн.; Акт № № ОУ-00000108 від 31.08.2019р. на суму 52 000,00 грн.; Акт № ОУ-00000109 від 30.09.2019 р.на суму 52 000,00 грн.; Акт № ОУ-00000110 від 31.10.2019р. на суму 52 000,00 грн.; Акт № ОУ-00000111 від 30.11.2019р. на суму 52 000,00 грн.; Акт № ОУ-00000112 від 31.12.2019р.на суму 52 000,00 грн., Акт № ОУ-00000113 від 31.01.2020р. на суму 52 000,00 грн.; Акт № ОУ-00000114 від 28.02.2020р. на суму 52 000,00 грн.; Акт № ОУ-00000115 від 10.03.2020 року на суму 47 333,00 грн. задоволив позовні вимоги та стягнув 654 578,00 грн. за оренду крану, вважаючи, що Договір від 02.07.2018 року №и 18/07-01-Г був автоматично пролонгований, Акти підписані сторонами Договору. Судом також задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення пені в сумі 139 964,84 грн. та інфляційних втрат на суму 20 676,08 грн.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснив, що умови Договору від 02.07.2018 року ним повністю виконані, оплата за оренду крану ним оплачена у готівковій формі. Ще до закінчення договору 31.12.2018 кран був повернений ФОП ОСОБА_1 , додаткові угоди відповідно до пункту 7.2 Договору ним не укладалися.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечив, що підписував Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за період з квітня 2019 року по березень 2020 року за просьбою позивача для його звіту, однак ці Акти не відносились до послуг, передбачених Договором. Ціна послуг, визначених у Актах різниться із сумою орендного платежу, визначеного у розділі 4 Договору. Додаткові угоди не укладалися.

Згідно п.6.1 умов Договору від 02.07.2018 № 18/07-01-Г у разі прострочення Орендарем терміну оплати належних авансових платежів або розрахункових платежів за вже надані послуги оренди, Орендодавець має право призупинити фактичне користування краном Орендарем до отримання прострочених платежів. За весь час такого призупинення Орендар зобов`язаний сплатити Орендарю плату за користування майном, визначену п.4.2 цього Договору. Одночасно із цим, Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Пунктом 6.2 Договору визначений строк відповідного до якого наступає відповідальність Орендаря, визначена у пункті 6.1 Договору, а саме: у разі прострочення Орендарем терміну оплати належних авансових платежів або розрахункових платежів за вже надані послуги оренди більше ніж 15 днів, Орендодавець має право відмовитись від цього договору, письмово повідомивши про це Орендаря, що має наслідком розірвання цього Договору. Будь-яких заходів після не сплати за оренду краном не то що після 15 днів, а, навіть, місяця, два відповідач не вживав. Відтак, колегія суддів вважає, що оскільки Додаткові угоди не укладалися, ціна оренди як істотна умова, не визначена відповідно до умов Договору за 02.07.2018 року, тому зазначені Акти, які суд поклав в основу оскаржуваного рішення, не стосуються зазначеного Договору.

Із доводів позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що останній просить стягнути оплату за оренду крана за рік, починаючи з квітня 2019 року по березень 2020 року, при цьому не зазначив на які рахунки повинна йти оплата, а тому суд надає віри поясненням відповідача, що розрахунок відбувався у готівковій формі і як останній пояснив «з рук в руки».

В суді першої інстанції позивач ОСОБА_1 пояснив, що кран належав ТОВ Укрбуд-1, однак згоди загальних зборів на передачу крану, як джерела підвищеної небезпеки, як спецтехніки разом з машиністом, фізичній особі для проведення будівельних робіт не надав суду. Не пояснив, хто оплачував роботу машиніста крану, який перебував у трудових відносинах в ТОВ «Укрбуд» чи іншій організації, чи мало місце страхування транспортного засобу.

В оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції посилався на загальну норму Договору найму ( оренди), визначену статтею 759 ЦК України.

В той же час, цивільним кодексом у ч.3 ст.760 ЦК України визначені особливості найму окремих видів майна, які регулюються зазначеним Кодексом та іншими законами.

Відповідно до статті 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує (ч.2 ст.798 ЦК України).

За положеннями статті 799 ЦК України Договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню (ч.2ст.799 ЦК України).

Договір, на який посилається позивач ОСОБА_1 , не тільки не був продовжений додатковими угодами, однак і не був нотаріально посвідчений, оскільки передавався в оренду фізичній особі ОСОБА_2 , який є відповідачем по справі.

Відповідно до ч.1ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.. 627 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є ціна, строк дії договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ст.629 ЦК України).

Встановлено, що Договір №18/07-01-Г оренди крану від 02 липня 2018 року був чинним до 31.12.2018 року, Додаткові угоди до Договору не укладалися, отже, такий вичерпав свою дію. Вимоги позивача стосуються договору оренди транспортного засобу, який не укладався, до попереднього договору додаткові угоди не складалися, не погоджувалися між сторонами, договір чи додаткові угоди не посвідчувалися нотаріально, оренда крану LIEBHERR 45K80S відноситься до спецтехніки та вимагає інших додаткових умов договору як джерело підвищеної небезпеки, відтак суд апеляційної інстанції не вважає належним та допустимим доказом надані позивачем Акти за період з квітня 2019 по березень 2020 року як одну з умов Договору від 02.07.2018 року.

Відповідно до ч.1 п.п.3,4 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; п.4) неправильне застосування норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом ч.1ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1, п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Бердара Сергія Васильовича задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 21 травня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 12 228,00 грн. ( дванадцять тисяч двісті двадцять вісім грн.. 00 коп.) судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 березня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк