Справа № 509/6588/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.,

при секретарі Осадченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Овідіополь, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання спільним сумісним майном подружжя

про розподіл спільного сумісного майна подружжя,

учасники цивільного провадження по справі:

позивач - ОСОБА_1 та його представник адвокат Талєров М.М.

відповідачка - ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2023 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний позов, предметом позову є поділ нерухомого майна, яке перебуває на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області.

Позиція сторін.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначив, що під час шлюбу за спільні кошти та спільну працю, сторонами було придбане нерухоме майно, в подальшому шлюбні відносини були припинені, в добровільному порядку відповідачка не бажає здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя, а тому позивач просить суд розділити садовий будинок площею 85,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,06 га, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , у рівних частках; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину садового будинку площею 85,90 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,06 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході судового розгляду представник позивача фактично наполягає на своїх позовних вимогах.

Відповідачка копію позову та додатки до нього отримала належним чином, до суду направила відзив в порядку ст.178 ЦПК України, з якого вбачається, що позов визнає частково, просить відмовити в задоволенні позову в частині земельної ділянки.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд, ґрунтуючись на засадах верховенства права та у відповідності до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права, дійшов до висновку.

Обставини, які встановлені судом

Позивач ОСОБА_1 є громадянином республіки Молдова.

17 грудня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб.

Під час шлюбу, відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.06.2010 року, відповідачка ОСОБА_2 , купила земельну ділянку загальною площею 0,057 га., для ведення садівництва, кадастровий номер .02.001.0316 за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з п.5 договору купівлю земельної ділянки вчинено за 196 598,70 грн.

28.05.2010 року відповідачка ОСОБА_2 продала квартиру, яка належала їй на праві приватної власності. Згідно з п.2 договору, правочин вчинено за 33 139 грн.

Відповідно до абз.2 п.8 договору купівлі продажу земельної ділянки, нотаріус роз`яснив продавцю заяву покупця ОСОБА_2 та заяву чоловіка покупця ОСОБА_3 про те, що майно яке є предметом правочину, не є спільною сумісною власністю подружжя тому, що ОСОБА_2 набуває вказане у договорі нерухоме майно у період шлюбу з ОСОБА_4 за свої особисті кошти, що підтверджено заявою чоловіка покупця ОСОБА_1 , у зареєстрованому шлюбі з яким вона перебуває, але позивач, ОСОБА_1 , заперечує факт купівлі земельної ділянки лише за особисті кошти відповідачки і наполягає на тому, що земельна ділянка була придбана за їх спільні кошти.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з частиною 2 ст.60 СК України. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1 ст. 68 СК України).

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності. При цьому, тягар доказування, що вказане майно не належить до спільної сумісної власності, покладається на особу, яка заперечує факт набуття майна у спільну сумісну власність. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року № 6-843цс17.

Відповідно до ст.81 ч.1 п.а ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

Під час шлюбу сторони придбали нерухоме майно у вигляді садового будинку загальною площею 85.9 кв.м. під літ. «А» ганок під літ. «а.а1», літній душ під літ. «Б», навіс під літ. «В.Г», споруди 1-7,1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка не заперечує, що спірний садовий будинок був придбаний під час шлюбу та є спільним сумісним майном подружжя.

З урахуванням вартості земельної ділянки під час її придбання, вкладу кожної сторони при придбанні об`єкта нерухомого майна, наявності громадянства у сторін, суд критично відноситься до умов п.8 вищевказаного договору в частині придбання майна, яке не є спільним сумісним майном подружжя та вважає, що земельна ділянка є спільним сумісним майном подружжя.

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

В процесі розгляду справи позивач ніякої домовленості з відповідачкою не підтвердив.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність доводів відповідача на уточнення та зміни до позовної заяви у частині внесення позивачем своєї частки коштів на придбання земельної ділянки та відсутності доводів щодо відступлення від рівності часток подружжя, спірна земельна ділянка та садовий будинок належить сторонам у рівних частках, у зв`язку з цим в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя за позивачем підлягає визнання право власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати.

При подані позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 13 420 грн., суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в повному обсягу.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,141,264, 265 ЦПК України, ст.ст.60,63,68,69,70 СК України, ст.ст. 368,372 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним сумісним майном подружжя, про розподіл спільного сумісного майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне нерухоме майно:

- земельну ділянку площею 0,06 га, цільове призначення для ведення садівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- садовий будинок площею 85.9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину земельної ділянки площею 0,06 га, цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер :02:001:0316, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину садового будинку загальною площею 85.9 кв.м., під літ. «А», ганок під літ. «а.а1», літній душ під літ. «Б», навіс під літ. «В.Г», споруди №1-7,1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 13 420 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Кириченко П.Л.