Справа № 521/6446/24
Провадження № 2/521/508/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2025 року Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,
В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, в якому позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в загальному розмірі 510 522,73 гривень, а також понесені судові витрати.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 24 грудня 2020 року, між ОСОБА_1 (надалі - Позикодавець) та ОСОБА_2 (надалі - Позичальник) було укладеного Договір позики грошей (надалі Договір позики) з додатковою угодою до нього № 1 від 15 лютого 2021 року на загальну грошову суму у розмірі 354 867,75 (триста п`ятдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят сім) гривень 75 копійок, що в еквіваленті на день підписання цього договору, за комерційним курсом купівлі доларів США, встановленим ПАТ КБ «Приватбанк» (27,70 грн. за 1 дол. США), становить 12 811,11 (дванадцять тисяч вісімсот одинадцять) доларів США 11 центів. Таким чином, Позивач виконав умови Договору позики, а саме Позивач передав Відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 354 867,75 (триста п`ятдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят сім) гривень 75 копійок. Факт отримання Відповідачем від Позивача грошових коштів у розмірі 354 867,75 (триста п`ятдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят сім) гривень 75 копійок, окрім п.2 Договору позики грошей підтверджується розписками ОСОБА_2 від 15 лютого 2021 року та 24 грудня 2020 року. Станом на день складання дійсної позовної заяви Відповідачем не було зроблено виплат задля погашення наявної заборгованості за Договором позики. Відповідач повертати заборгованність Позивачу не збирається, від зустрічі відмовляється. Всього за Договором позики грошей заборгованість ОСОБА_2 перед Позивачем складає: 510 522,73 (п`ятсот десять тисяч п`ятсот двадцять дві) гривні 73 копійки. Крім того, за положенням п.12 Договору позики грошей з метою забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором Сторони домовились укласти договір застави транспортного засобу, типу ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ ЗАГАЛЬНИЙ СЕДАН-В, марки HYUNDAI, модель SONATA, номер шасі (кузов, рама): НОМЕР_1 , рік випуску: 2015, колір: ЧОРНИЙ, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Так, 24.12.2020р. на виконання вказаного положення Договору Позики, між ОСОБА_1 , з однієї сторони у якості Заставодержателя та гр. ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , з другої сторони, у якості Заставодавця, укладено Договір Застави (надалі Договір Застави), відповідно до якого заставою забезпечується виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Договором Позики від 24.12.2020р., що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за умовами якого ОСОБА_2 , зокрема, зобов`язаний повернути Заставодержателю позику в розмірі 243 277,65 (двісті сорок три тисячі двісті сімдесят сім) гривень 65 копійок до 24 березня 2021 року.
Після настання строку виконання обов`язку щодо повернення коштів, відповідачі суму боргу не повернули, що стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. (а.с.56)
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгля по суті позовних вимог. (а.с.107)
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду із заявою, в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд провести розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, із заявами про відкладення розгляду справи не зверталися, відзив у визначений судом строк відповідачі не подавали, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення.
Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно ст. 57 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Дослідивши матеріали справи та докази надані на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно розписки від 15.02.2020 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 114 625,65 грн.. (а.с. 33)
Відповідно до розписки від 24.12.2020 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 243 277,65 грн.. (а.с. 35)
24 грудня 2020 року між ОСОБА_1 (надалі -Позикодавець) та ОСОБА_2 (надалі - Позичальник) було укладеного Договір позики грошей (надалі Договір позики) з додатковою угодою до нього № 1 від 15 лютого 2021 року на загальну грошову суму у розмірі 354 867,75 (триста п`ятдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят сім) гривень 75 копійок, що в еквіваленті на день підписання цього договору, за комерційним курсом купівлі доларів США, встановленим ПАТ КБ «Приватбанк» (27,70 грн. за 1 дол. США), становить 12 811,11 (дванадцять тисяч вісімсот одинадцять) доларів США 11 центів. (а.с.17, 36-37)
Відповідно до п.3 вказаного Договору позики в редакції додаткової угоди № 1 від 15.02.2021 р. сторони домовились, що Позичальник зобов`язаний повернути (погасити) таку ж суму грошових коштів в повному обсязі до 24.05.2021 (двадцять четвертого травня дві тисячі двадцять першого) року включно, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін.
Згідно з п. 3.1. Сторони узгодили, що у випадку зміни курсу гривні до долара США, позика підлягає поверненню, таким чином, щоб розмір повернутої позики (частини позики) відповідав доларовому еквівалентові позики за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ «КБ ПРИВАТБАНК» станом на дату повернення позики (частини позики).
Відповідно до Договору позики в редакції додаткової угоди № 1 від 15.02.2021р. повернення Позичальником позиченої суми повинно вчинятись 24 числа кожного місяця за наступним графіком:
до 24.01.2021 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим ПАТ «КБ ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 441,00 (чотириста сорок один) долар США 00 центів;
до 24.02.2021 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим ПАТ «КБ ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 652,23 (шістсот п`ятдесят два) долара США 00 центів;
до 24.03.2021 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим ПАТ «КБ ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 779,96 (сімсот сімдесят дев`ять) доларів США 96 центів,
до 24.04.2021 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим ПАТ «КБ ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 452,96 (чотириста п`ятдесят два) долара США 96 центів; а решту суми у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим ПАТ «КБ ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики, становитиме 10 484,96 (десять тисяч чотириста вісімдесят чотири) долара США 96 центів по 24.05.2021р. (двадцять четвертого травня дві тисячі двадцять першого).
Згідно з п. 3.3. Повернення частини позики, у відповідності до ст. 545 Цивільного кодексу України, підтверджується відповідними письмовими розписками Позикодавця. Повернення всієї суми позики, підтверджується відповідною заявою Позикодавця про проведення повного розрахунку, справжність підпису якого має бути Повернення частини позики, у відповідності до ст. 545 Цивільного кодексу України, підтверджується відповідними нотаріально засвідчена.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка підписана відповідачем є підтвердженням укладення договору.
Однак відповідачем грошові пошти так повернуто і не було, незважаючи на те, що термін повернення боргу давно сплинув.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Таким чином, Позивач виконав умови Договору позики, а саме Позивач передав Відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 354 867,75 (триста п`ятдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят сім) гривень 75 копійок, а відповідач зобов`язання не виконав, отримані в борг кошти, не повернув.
Закінчення строку договору, відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Згідно із частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Аналізуючи долучену позивачем до матеріалів справи розписку, судом встановлено, що розписка написано власноручно позичальником - відповідачем, тобто факт укладення договору і отримання позичальником коштів за договором підтверджено належним (письмовим) доказом.
Сторони дотримались письмової форми договору.
Таким чином, позивач довів факт укладення договору і факт передачі ним коштів позичальнику на вказаних у розписці умовах, тобто виконання ним умов договору.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Так, нормами діючого ЦК України визначені виконання грошового зобов`язання.
Згідно ст. 533 ЦК України 1) грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.2) якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Матеріалами справи встановлено, що предметом Договору позики укладеного 24 грудня 2020 року, між ОСОБА_1 (надалі -Позикодавець) та ОСОБА_2 (надалі - Позичальник) з додатковою угодою до нього № 1 від 15 лютого 2021 року на загальну грошову суму у розмірі 354 867,75 (триста п`ятдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят сім) гривень 75 копійок, що в еквіваленті на день підписання цього договору, за комерційним курсом купівлі доларів США, встановленим ПАТ КБ «Приватбанк» (27,70 грн. за 1 дол. США), становить 12 811,11 (дванадцять тисяч вісімсот одинадцять) доларів США 11 центів. Однак, згідно з п.7 Договору позики в разі, коли Позичальник не поверне Позикодавцю позику (або її частину) у встановлений строк (або достроково у випадках передбачених цим Договором), Позикодавець вправі стягнути заборгованість за позикою та штрафні санкції, згідно п.8 цього Договору, в примусовому порядку, шляхом відповідно до діючого законодавства України.
Згідно з положеннями п.8 Договору позики в разі якщо Позичальник своєчасно не поверне суму позики (та/або її частини) у встановлений строк, Позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу Позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 100% (сто процентів) річних від простроченої суми, пеню у розмірі 10% (десять процентів) від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, за кожен день прострочення та за кожне відповідне неналежне виконання умов цього договору, а також штраф у розмірі 5% (п`ять відсотків) від суми позики, зазначеній у п.1 договору позики грошей, за кожне порушення строків сплати позики.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Всього за Договором позики грошей заборгованість ОСОБА_2 перед Позивачем складає: 510 522,73 (п`ятсот десять тисяч п`ятсот двадцять дві) гривні 73 копійки.
Крім того, за положенням п.12 Договору позики грошей з метою забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором Сторони домовились укласти договір застави транспортного засобу, типу ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ ЗАГАЛЬНИЙ СЕДАН-В, марки HYUNDAI, модель SONATA, номер шасі (кузов, рама): НОМЕР_1 , рік випуску: 2015, колір: ЧОРНИЙ, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2020 року на виконання вказаного положення Договору позики, між ОСОБА_1 , з однієї сторони у якості Заставодержателя та гр. ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , з другої сторони, у якості Заставодавця, укладено Договір Застави (надалі Договір Застави), відповідно до якого заставою забезпечується виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Договором Позики від 24.12.2020 року, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за умовами якого ОСОБА_2 , зокрема, зобов`язаний повернути Заставодержателю позику в розмірі 243 277,65 (двісті сорок три тисячі двісті сімдесят сім) гривень 65 копійок до 24 березня 2021 року. (а.с. 44-49)
Предметом застави за п.5 Договору Застави є транспортний засіб марки HYUNDAI, модель SONATA, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . зареєстрований 05 жовтня 2019 року ТСЦ 5141.
Пунктом 6 Договору застави передбачено, що предмет застави належить Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 05 жовтня 2019 року ТСЦ 5141. Крім того, Заставодавець та Заставодержатель в п. 7 дійсного договору дійшли згоди, що вартість предмета застави на момент укладення договору складає 244 000, 00 (Двісті сорок чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Відповідно до п.9 Договору Застави предмет застави залишається у володінні Заставодавця. Крім того, п.12 Договору застави передбачено, що ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмету застави несе Заставодавець. У разі випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета застави Заставодавець на вимогу Заставодержателя зобов`язаний надати рівноцінний предмет або, якщо це можливо, відновити знищений чи пошкоджений предмет застави.
Відповідно до п.16 Договору застави у випадку пошкодження, знищення, викрадення предмету застави, та якщо предмет застави вибув з володіння Заставодавця або втратив свої споживчі властивості, Заставодавець зобов`язаний на вимогу Заставодержателя відновити предмет застави Заставодержателя замінити предмет застави або поновити його іншим належним йому майном на вибір
Заставодержателя, при цьому загальна вартість предмета застави, зазначена в п.7 даного договору повинна залишатися незмінною.
Пунктом 18 Договору застави передбачено, що у разі, якщо Заставодержатель зареєструє у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави, Заставодавець не пізніше 30 календарних днів з моменту одержання вимоги Заставодержателя зобов`язаний передати йому предмет застави для його реалізації та погашення забезпечених заставою вимог, або виконати обов`язки за договором позики у повному обсязі.
Відповідно до п. 19 Договору застави Заставодержатель крім іншого, має право у разі невиконання або неналежного виконання умов договору позики або умов договору застави Заставодержатель має право заборонити Заставодавцю користування предметом застави та змінити місцезнаходження предмета застави.
Згідно п. 20 Договору застави Заставодержатель вправі вимагати дострокового виконання забезпеченого заставою зобов`язання, а у разі його невиконання звернути стягнення на предмет застави, якщо: Заставодавець порушив умови даного договору; Заставодавець не допускає представників Заставодержателя до перевірки предмету застави; у разі невиконання або неналежного виконання умов договору позики; якщо інша особа одержала право звернути стягнення на предмет заставою.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про заставу» Застава це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (Заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору.
Стаття 19 Закону України «Про заставу» достеменно визначає, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
За статтею 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
В порушення укладеного Договору ОСОБА_2 від взятих на себе зобов`язань ухиляється, місцезнаходження транспортного засобу Позивачу невідоме.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.п. 4.3.5. Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» № 1 від 24.11.2014р. з огляду на приписистатті 583 ЦК України,статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1 та 11 Закону України "Про іпотеку" заставодавцем (іпотекодавцем) може виступати як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.
Майновий поручитель несе відповідальність перед кредитором за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета застави. До майнового поручителя, який виконав забезпечене заставою зобов`язання, переходять усі права кредитора за цим зобов`язанням в тому обсязі, в якому він сам виконав вимоги кредитора.
Поручитель і майновий поручитель є суб`єктами різних за змістом цивільних правовідносин. Поручитель є суб`єктом такого виду забезпечення виконання зобов`язання, як порука, а майновий поручитель є суб`єктом іншого виду забезпечення виконання зобов`язання - застави.
Правовий статус поручителя й майнового поручителя врегульовано окремо, із суттєвими видовими відмінностями, достатніми для їх розрізнення та для вирішення спорів за їхньої участі шляхом безпосередного застосування відповідних норм цивільного закону.
Оскільки договір іпотеки є різновидом договору застави та окремим способом забезпечення зобов`язань, регулювання якого здійснюється статтями 572-593 глави 49 ЦК України і спеціальним законом, то до іпотечних правовідносин за участі майнового поручителя не підлягають застосуванню положення параграфа 3 глави 49 ЦК України (постанови Верховного Суду України від 16 жовтня 2012 року у справі № 3-43гс12 та від 17 вересня 2014 року у справі № 6-109цс14).
Жодним із названих нормативних актів не передбачено солідарну відповідальність боржника за кредитним договором та іпотекодавцем. Отже, можна зробити висновок, що боржник за основним зобов`язанням та майновий поручитель - іпотекодавець не є солідарними боржниками, оскільки солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо передбачених законом або договором (стаття 541 ЦК України).
Анологічний висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі №161/6253/15-ц (провадження № 14-32цс20).
Суд робить висновок, про те що боржник за основним зобов`язанням ОСОБА_2 та майновий поручитель заставодавець ОСОБА_3 не є солідарними боржниками, оскільки солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо передбачених законом або договором (стаття 541 ЦК України).
Протилежного позивачем не доведено, тому суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог позивача до ОСОБА_3 немає.
З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про задоволення заявлених позовних вимог щодо суми боргу за договором позики від 24.12.2020 року в розмірі 510 522,73 грн. та стягнення даної заборгованості лише з відповідача ОСОБА_2 ..
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім цього у відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в користь позивача судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 5 105,23 гривень.
Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу.
Згідно з ст. 57 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Положеннями ст. 137 ЦПК України регламентовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану з справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації.
01.10.2021 року між ОСОБА_1 та мною, адвокатом Непомнющим О.М. було укладено Договір про надання правової допомоги (надалі - Договір) з питань захисту прав та інтересів останнього в судах всіх рівнів, всіх інстанції, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування з питання прийняття участі в будь-якому процесуальному статусі у будь-якому провадженні, в тому числі в цивільних справах, кримінальних адміністративних чи господарських провадженнях, з питань стягнення грошових коштів на користь Клієнта за будь-якими договірними відносинами, в тому числі при вирішенні питань про звернення стягнення на заставлене майно, які виникли з будь-яких договорів, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу, за кожну окрему справу, кожне окреме стягнення, та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором. (а.с.20-23)
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 9-13, 76-83, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 461, 526, 625, 631, 1046-1047, 1049 Цивільного кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) заборгованість в розмірі 510 522 (п`ятсот десять тисяч п`ятсот двадцять два) гривень 73 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 5 105,23 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000 гривень.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 10 березня 2025 року.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН