Дата документу 17.03.2025 Справа № 335/7970/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/7970/24 Головуючий у першій інстанції: Романько О.О. Провадження № 22-ц/807/440/25 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Гончар М.С.,

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2024 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріал Естейт Менеджент 2018» про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У липні 2024 року позивач Концерн «Міські теплові мережі» (далі Концерн «МТМ») звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 62 349,05 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своєчасно не оплачувала надані їй за адресою АДРЕСА_1 , послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв`язку з чим за період з 01.11.2021 по 31.05.2024 у неї утворилась заборгованість на суму 62 349,05 грн., що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі Типового індивідуального договору № 72410127 про надання послуги з постачання теплової енергії, який відповідно до ч. 5 ст. 13 Закон України «Про житлово-комунальні послуги», станом на 01.11.2021 вважається укладеним. Відповідно до умов Договору, вартість обсягу спожитої теплової енергії користувачем обраховано за показаннями приладу комерційного обліку теплової енергії, яким оснащений будинок.

Посилаючись на те, що відповідачем не виконувалося зобов`язання по оплаті послуг з постачання теплової енергії, розмір заборгованість за вказаний період становить 62 349,05 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду представник Концерну «Міські теплові мережі» - Стандартюк О.В. апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить житлове приміщення, а саме квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.07.2023 року. (а.с. 15).

01.08.2021 укладено Договір оренди нерухомого майна № 01-10/21 між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ТОВ «РІАЛ ЕСТЕЙТ МЕНЕДЖМЕНТ 2018» (Орендар), згідно умов якого Орендодавець передав Орендарю у строкове платне користування жиле приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 135,22 кв.м., житловою площею 54,9 кв.м.

Відповідно до п. 4.8 Договору комунальні та експлуатаційні послуги (вода, електроенергія, послуги утримання будинку і прибудинкової території, опалення, сигналізації, вивіз сміття, тощо) оплачуються Орендарем самостійно на підставі рахунків відповідних організацій згідно укладених з ними договорів.

Об`єкт нерухомості, що є предметом Договору, передано Орендарю на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна № 01-08/21 від 01.08.2021 (а.с. 33).

30.12.2021 (отримано позивачем 04.01.2022) та 31.08.2022 (отримано позивачем 06.09.2022) Орендар, як користувач приміщення та фактичний споживач послуги на Об`єкті, звернувся до позивача із Заявою-приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, яка Концерном «Міські теплові мережі» була залишена без розгляду, у зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідного обов`язку (а.с. 34,35).

Згідно з розрахунком основного боргу за договором № 72410127, долученим позивачем до позову, відповідачу ОСОБА_1 , як власнику майна, нараховано заборгованість за надані послуги за адресою: АДРЕСА_3 за період з 01.11.2021 по 31.05.2024 на загальну суму 62 394,05 гривень (а.с. 14).

З матеріалів справи також встановлено, що орендарем приміщення ТОВ «РІАЛ ЕСТЕЙТ МЕНЕДЖМЕНТ 2018» було частково сплачено послуги з постачання теплової енергії, отримані у приміщення по АДРЕСА_3 за період з листопада 2021 року по лютий 2024 року, що підтверджується наданими представником третьої особи платіжною інструкцією, тобто за період, за який позивачем нараховано заборгованість, про стягнення якої з відповідача ОСОБА_1 заявлено даний позов.

Крім того, згідно із долученим представником третьої особи листом на адресу Концерну «Міські теплові мережі» від 03.09.2024, ТОВ «РІАЛ ЕСТЕЙТ МЕНЕДЖМЕНТ 2018» звернувся до позивача як споживач послуг, наданих до житлового приміщення загальною площею 135,22 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке перебуває у його користуванні на підставі Договору оренди від 01.08.2021, укладеного з відповідачем ОСОБА_1 . У зазначеному листі ТОВ «РІАЛ ЕСТЕЙТ МЕНЕДЖМЕНТ 2018» порушено питання щодо надіслання на його адресу квитанції на оплату поставленої теплової енергії до зазначеного приміщення, оскільки Товариство визнає себе споживачем таких послуг.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позов пред`явлено до неналежного позивача.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Концерн «Міські теплові мережі» (далі - позивач) діє на підставі Статуту, відповідно до якого основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут, та інше.

Правовідносини між позивачем та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про теплопостачання», «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198, а також Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018 про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі Статуту, який розміщено у загальнодоступному місці на офіційному сайті Концерну «МТМ».

Відповідно до Статуту підприємства основною метою діяльності позивача є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності позивача та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу позивача.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 5 статті 13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

02.10.2021 на виконання вимог Закону позивачем на офіційному сайті розміщено індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаного договору будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, а також співвласників в інших будівлях, приміщення в яких є самостійними об`єктами нерухомого майна, відповідно до ч. 8 ст. 14 Закону, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцем комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Статтею 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Отже, внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається, з метою запобігання порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Згідно положень Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, Споживачем є: споживач теплової енергії фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі до договору (Закон); споживач теплової енергії фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору (Правила).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Обов`язок укласти договір на постачання теплової енергії покладається відповідно до закону, як на теплопостачальну організацію, так і на споживача теплової енергії.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. п. 5, 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; споживач житлово-комунальних послуг (далі споживач) індивідуальний або колективний споживач.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч.ч. 2-5, 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.

Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації.

Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.

Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством.

Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону.

Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат.

Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 13 розділу «Порядок надання послуги» Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

У разі зміни права власності або користування приміщенням у багатоквартирному будинку, з попереднім власником (користувачем) якого було укладено індивідуальний договір, договір з новим власником (користувачем) вважається укладеним із дня такої зміни. Зміна договору вчиняється в такій самій формі, що і договір, що змінюється.

При цьому обов`язок орендаря нерухомого майна оплачувати комунальні послуги та витрати на утримання цього майна незалежно від укладеного договору у сфері комунальних послуг (хоча умова щодо цього узгоджена сторонами в пункт 4.8 Договору оренди) випливає також з положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (статті 9, 21), відповідно до яких споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними; факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

При прийнятті житла в своє володіння орендар зобов`язаний перевірити належний стан житла. Якщо орендар у момент передання житла в його володіння не переконається в його належному стані, житло вважається таким, що передане в належному стані (частина третя статті 767 ЦК України).

Орендар зобов`язаний використовувати житло лише для проживання в ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані (частина перша статті 815 ЦК України).

Орендар зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло та самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму (частина третя статті 815 ЦК України).

Суд першої інстанції звернув увагу, що споживачем послуг Концерну «Міські теплові мережі», наданих до житлового приміщення № 18, загальною площею 135,22 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 , є ТОВ «РІАЛ ЕСТЕЙТ МЕНЕДЖМЕНТ 2018», яке неодноразово зверталося до позивача з відповідним заявами щодо приєднання до Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, які були останнім залишені без розгляду, та ним було продовжено складення рахунків на оплату послуг на ім`я відповідача.

Неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що таким чином, відповідач ОСОБА_1 не є зобов`язаною за позовною вимогою особою, отже є неналежним відповідачем у справі, оскільки в ході розгляду справи встановлено особу, яка має виконати вимогу позивача.

Відповідно до положень ст. 51 ЦПК України, заміна первісного відповідача належним відповідачем чи залучення співвідповідача може відбуватися лише за клопотанням позивача, яким у даній справі в установлений процесуальним законодавством строк відповідного клопотання не заявлялося.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі», які заявлено до неналежного відповідача, не підлягають задоволенню.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо невиконання ані відповідачем, ані третьою особою обов`язку щодо укладення договору з позивачем, оскільки матеріали справи містять докази звернення третьої особи ТОВ РІАЛ ЕСТЕЙТ МЕНЕДЖМЕНТ 2018» до Концерну «Міські теплові мережі» з заявою приєднанням до індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії з відміткою про її отримання.

Оскільки, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про пред`явлення позову до неналежного відповідача, доводи апеляційної скарги щодо кількості та якості, правильності нарахування наданої послуги споживачу у спірний період колегія суддів не розглядає.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для відмови у позові.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 17 березня 2025 року.

Головуючий

Судді: