Справа № 583/6462/24
"19" березня 2025 р. м. Охтирка
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючої судді Семенової О.С.,
судового засідання Гайдейчук К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка заяву представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Цуркана Віктора Івановича, про розподіл фактично понесених судових витрат,
06 березня 2025 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області ухвалено рішення у справі за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яким позовні вимоги задоволені в повному обсязі та вирішено питання щодо розподілу судових витрат у виді судового збору та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211, 20 грн. /а.с. 48/.
10 березня 2025 року від представника позивачки, адвоката Цуркана В.І., надійшла заява про стягнення з відповідача ОСОБА_2 судових витрат, пов`язаних із розглядом справи в розмірі 84,50 грн /поштове супроводження позовної заяви з додатками та документальних доказів/, та витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн /а.с. 51-52/.
В судове засідання учасники справи не прибули, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином /а.с. 61-63/.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд уважає за можливе розглянути справу без участі сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, заяву, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що заява про відшкодування витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню з таких підстав..
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Оскільки адвокат Цуркан В.І. в ході судового розгляду не подав заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, та витрат пов`язаних із розглядом справи, хоча заявив про них в позовній заяві, то в судовому рішення не було вирішено це питання, тому необхідно це вирішити додатковим судовим рішенням в цій справі.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини
Судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 25 грудня 2024 року через свого представника, адвоката Цуркана В.І., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому повідомила суд, що планує понести витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн /а.с. 1-4/.
24 грудня 2024 року між позивачкою ОСОБА_1 та адвокатом Цурканом В.І. укладений договір про правничу допомогу, відповідно до умов якого сторони домовились про вартість послуг, які становлять 5000,00 грн /а.с. 53/.
До своєї заяви адвокат Цуркан В.І. додав розрахункову квитанцію серія ЦВІ № 24-12/2024 на суму 5000,00 грн за послуги при підготовці, формуванні, оформленні, реєстрації та розгляді судової справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, акт приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 07 березня 2024 року, з якого вбачається, що адвокат Цуркан В.І. витратив 3 години 20 хвилин, що становить 5000,00 грн в межах гонорару /а.с. 54-55/.
Сума витрат на професійну правничу допомогу склала 5000,00 грн, та 84,50 грн витрати на поштові відправлення / а.с. 56/.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач не подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям, суд має оцінювати поведінку /дії/ бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст.141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст.141 ЦПК України.
При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі №905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 постанови).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04 жовтня 2021 року № 640/8316/20, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19, від 17 січня 2024 року у cправі №910/2158/23.
Суд враховує той факт, що цивільна справа розглядалася у відсутність сторін та представників, було призначено три судових засідань, адвокат Цуркан В.І. в жодному з них участі не приймав, фактично його послуги заключалися у підготовці позовної заяви та подачі заяв про проведення судового розгляду без його участі. Справа про розірвання шлюбу не є складною, відповідач позов визнав, тому заявлена сума в розмірі 5000,00 грн є значно завищеною.
В зв`язку з цим суд дійшов висновку про те, що заява представника позивачки підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 3000,00 грн, що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості, та витрат на поштові відправлення в розмірі 84,50 грн. В іншій частині вимог слід відмовити.
Позивачка свідомо уклала угоду з адвокатом, тобто розрахувала на свою можливість сплатити за його послуги. Навіть при вирішенні спору на його користь суд не вбачає потреби ці витрати покласти в повному обсязі на відповідача.
Керуючись: ст.ст. 133, 134, 137, 141, 270 ЦПК України, суд
Задовольнити частково заяву представника позивачки, адвоката Цуркана Віктора Івановича, про розподіл фактично понесених судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючої, як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 , судові витрати в розмірі 3084,50 /три тисячі вісімдесят чотири гривні 50 копійок/.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.
Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області О.С. Семенова