Провадження № 4-с/204/1/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Бахмутський ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ про визнання дій начальника та держаного виконавця протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду із скаргою у якій просив визнати дії начальника відділу Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Легкої О.С. щодо винесення постанови про скасування процесуального документу від 10.10.2024 року у ВП №38343133 протиправними та скасувати її; визнати дії старшого державного виконавця Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О. щодо винесення постанови про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про накладення штрафу від 10.10.2024 року у ВП №38343133 протиправними та скасувати їх.

В обґрунтування вимог, зазначає, що 10.05.2024 року старшим державним виконавцем Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження. У зв`язку із винесенням зазначеної постанови, 10.07.2024 року скаржником була подана заява про припинення чинності арештів майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення. 18.07.2024 року листом Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ надана відповідь, що виконавчі дії на тимчасово непідконтрольній території не проводяться, однак підстав для зняття обмеження з боржника відсутні. 10.10.2024 року начальником відділу проведено перевірку законності виконання виконавчого провадження, за результатами якої скасовано постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу. Державного виконавця зобов`язано провести виконавчі дії згідно вимог діючого законодавства. 10.10.2024 року державним виконавцем оновлені запити до реєстраційно-облікових установ з метою виявлення майна (розрахунків) та доходів боржника, проведено розрахунок заборгованості по аліментам станом на 10.10.2024 року, що складає 441 830,38 грн., винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 50% від суми несплачених платежів, що складає 220 915, 19 грн., проведено нарахування виконавчого збору. Зазначає, що з моменту набрання чинності ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» у державного виконавця виникає право на накладення штрафу на боржників у відсотковому відношення до суми заборгованості, однак та обставина, що заборгованість у боржника утворилась до 28.08.2018 року, тобто до набрання чинності зазначеної норми Закону, виключає можливість для застосування даної норми під час прийняття оскаржуваної постанови. Вказує, що при ознайомлені з матеріалами справи встановлено, що фактично паперові матеріали виконавчого провадження відсутні (в тому числі, відсутній оригінал виконавчого листа № 2-2906, виданий Волноваським районним судом), перебуває на території, яка тимчасово окупована. Виконавчі дії в межах ВП № 38343133 державним виконавцем не виконувалися у період з 18.01.2022 року по 10.05.2024 року. Зазначає, що 20.01.2023 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська звернулася із заявою ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа, яку ухвалою суду від 06.03.2023 року повернуто. Крім того, скаржник не згоден із проведеними розрахунками заборгованості по аліментах. Вважає, що така бездіяльність державного виконавця порушує його законні права та інтереси як учасника виконавчого провадження та є протиправною.

15.12.2024 року представник Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ надано відзив на скаргу, якому просить у задоволені скарги відмовити у повному обсязі, а у разі розгляду справи по суті, провести без участі представника відділу. В обґрунтування вказаного відзиву посилається на те, що на підставі постанови 10.05.2024 року Волноваським ВДВС у Волноваському районі Донецької області Східного МРУ МЮ передано, а Бахмутським ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ прийнято на виконання зазначене виконавче провадження. Вказує, що постановою начальника відділу про результати перевірки законності виконавчого провадження від 10.10.2024 року скасовано постанову державного виконавця від 10.05.2024 року про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 9 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки жодних заборон щодо виконання даного рішення суду не існує (відділ проводить виконавчі дії на території України). Щодо незгоди боржника із розрахунками заборгованості по аліментах виданими 30.04.2024 року Волноваським ВДВС у Волноваському районі Донецької області Східного МРУ МЮ та 02.11.2024 року Бахмутським ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ, то станом на 05.12.2024 року жоден із розрахунків боржником не оскаржено та не оскаржується в скарзі на дії державного виконавця. Жодних доказів щодо невірного нарахування суми боргу (довідки про доходи, квитанції про сплату і т.д.) боржником до відділу не надавались. Таким чином боржник ігнорує вимоги ст. 180 Сімейного кодексу України. Стосовно постанови про стягнення штрафу винесеної державним виконавцем 10.10.2024 року повідомляє, що дійсно під час винесення зазначеної постанови, державним виконавцем зазначено, що штраф підлягає стягненню з боржника на користь держави., що не відповідає вимогам Закону, а тому 10.10.2024 року скасовано постановою державного виконавця про накладення штрафу. 04.12.2024 року державним виконавцем проведено новий розрахунок заборгованості з аліментів на підставі якого 04.12.2024 року винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 223600,44 грн.. Стягувачем визначено Остроухову Л.О. 05.12.2024 року постановою про виправлення помилки у процесуальному документі (постанова про накладення штрафу від 04.12.2024 року) змінено розмір штрафу з 223600,44 грн. на 222764,26 грн. Наголошують, що розмір штрафу нараховується виходячи з вимог ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» та на підставі нарахованої суми боргу зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки. Щодо втрати (знищення) оригіналу виконавчого документу, вказує, що виконавче провадження відкрито на підставі оригіналу виконавчого документу, відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», сканкопії оригіналу виконавчого документу в електронному вигляді подана працівником ВДВС в Автоматизовану систему виконавчого провадження. Втрата виконавчого документу передбачає право стягувача та державного виконавця звернутися до суду про видачу дублікату виконавчого документу(відділ скористався цим правом та направив до суду відповідну заяву). Жодним нормативним правовим документом не передбачено підстави для завершення (закінчення) виконавчого провадження, зупинення виконавчих дій, скасування заходів примусового виконання у зв`язку з втратою (знищення) оригіналу виконавчого документу за провадженням яке вже розпочато та знаходиться на виконанні у відділу державної виконавчої служби.

Представник заявника у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають розгляду скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги скаржника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, що у Бахмутському ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ перебуває виконавче провадження № 38343133, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до виконавчого листа № 2-2906 виданого 16.10.2009 року, починаючи з 06.06.2013 року, відкрите державним виконавцем Волноваського районного ВДВС ГТУЮ Донецької області. 10.05.2024 року

10.05.2024 року старшим державним виконавцем Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» Законами України «Про боротьбу з тероризмом», «;Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та ін. визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. 07.11.2014 розпорядженням КМУ № 1985-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв`язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться. Подальше проведення виконавчих дій неможливо у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території, яка тимчасово окупована або знаходиться у зоні бойових дій, а Бахмутський ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ переміщено на територію, підконтрольну Українській владі. (а.с. 71).

10.10.2024 року начальником відділу Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Легковою О.С., прийнято постанову про скасування процесуального документу, згідно якої проведено перевірку законності виконання виконавчого провадження, за результатами якої скасовано постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу. Як слідує з мотивувальної частини вищезазначеної постанови, керівник органу примусового виконання керувався положеннями абз. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 68).

10.10.2024 року в рамках вказаного ВП № 38343133, старшим державним виконавцем Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О, винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи божника, про арешт коштів боржника, про накладення штрафу (а.с. 37-39).

12.12.2024 року на звернення заявника Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зняття арешту отримано відповідь про те, що в рамках виконавчого провадження № 38343133 державним виконавцем оновлені запити до реєстраційно-облікових установ з метою виявлення майна (рахунків) та доходів боржника. Державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості по аліментам, заборгованість станом на 10.10.2024 року складає 441 830,38 грн. Копії розрахунку з роз`ясненням норм статті 71 Закону спрямовані стягувачу для відома, боржнику для виконання. Державним виконавцем, керуючись вимогами статей 63, 75 Закону, 10.10.2024 року винесено постанову про накладання штрафу у розмірі 50 % від суми несплачених платежів, що складає 220 915,19 грн. Проведено нарахування виконавчого збору. 10.10.2024 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копії направлені сторонам та на виконання до банків-учасників обміну. Згідно відповіді Податкової служби, боржник отримує дохід у Військовій частині НОМЕР_1 та ТОВ «Вигідна покупка». 10.10.2024 на адресу Військової частини НОМЕР_1 та ТОВ «Вигідна покупка» направлені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Виконання триває з урахуванням обмежень, визначених законодавчим органом на період дії воєнного стану (а.с. 41-42).

04.12.2024 року начальником відділу Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Легковою О.С., винесено постанову про скасування процесуального документу, якою скасовано документ «Постанова про накладення штрафу від 10.10.2024 року», в постанові про стягнення штрафу зазначено, що штраф необхідно стягнути на користь держави, а не стягувача, що суперечить ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 70)

05.12.2024 року старшим державним виконавцем Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О. винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі (постанова про накладення штрафу) змінено розмір штрафу з 223600,44 грн. на 222764,26 грн. Стягувачем визначено Остроухову Л.О. (а.с. 66).

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленим цим Законом.

У відповідності до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при виконанні рішень судів (інших органів) здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом МЮУ від 02.04.2012 року, повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону, відповідно до абз. 4 ч. 3 ст. 74 зазначеного закону, визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини. Скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, безпосередній контроль за діями державного виконавця покладається на начальників відділів примусового виконання рішень та начальників відділів державної виконавчої служби районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних та міжрайонних управлінь юстиції (далі начальник відділу).

Пунктом 9.2 Інструкції передбачено, що начальник відділу має право перевірити будь-яке виконавче провадження, що перебуває на виконанні державних виконавців, які йому безпосередньо підпорядковані, з власної ініціативи чи за заявою (скаргою) стягувача або його представника у випадках, передбачених Законом.

В даній справі судом встановлено, що 10.10.2024 року начальником відділу Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Легковою О.С., перевірена законність виконавчого провадження № 38343133, та прийняте відповідне рішення, яке викладене у постанові від 10.10.2024 року.

Крім того, суд звертає увагу, що винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.06.2013 року є чинною і діяла на час проведення перевірки законності виконавчого провадження № 38343133.

Отже, судом не встановлено, що начальник Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Легкова О.С. допустила бездіяльність щодо здійснення перевірки виконавчого провадження, а отже, діяла межах своєї компетенції, а тому постанова про скасування процесуального документу від 10.10.2024 року не підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги визнати дії старшого державного виконавця Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О. щодо винесення постанови про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про накладення штрафу у ВП №38343133 протиправними та скасувати їх, варто зазначити наступне.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

За змістом пункту 4 розділу XVI Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Згідно з пунктом 6 вищевказаної Інструкції за наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (у випадках, визначених абзацом шостим частини 9 статті 71 Закону, - три місяці), державний виконавець виносить вмотивовані постанови, передбачені пунктами 1-4 частини 9 статті 71 Закону, які виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О. перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, сукупний розмір заборгованості за яким перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

10.10.2024 року старшим державним виконавцем Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено до військової частини НОМЕР_1 , для утримання боргу з доходів боржника у розмірі 50% від доходів щомісячно, до погашення загальної суми заборгованості.

Стосовно постанови про стягнення штрафу винесеної державним виконавцем 10.10.2024 року в судовому засіданні встановлено, що дійсно під час винесення зазначеної постанови, державним виконавцем зазначено, що штраф підлягає стягненню з боржника на користь держави, що не відповідає вимогам закону, а тому 10.10.2024 року скасовано постановою державного виконавця про накладення штрафу.

04.12.2024 року державним виконавцем проведено новий розрахунок заборгованості з аліментів на підставі якого 04.12.2024 року винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 223 600,44 грн., стягувачем визначено ОСОБА_2

05.12.2024 року постановою про виправлення помилки у процесуальному документі (постанова про накладення штрафу від 04.12.2024 року) змінено розмір штрафу з 223600,44 грн. на 222764,26 грн.

За змістом частини першої, абзацу 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (частина перша статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».)

У відповідності до вимог статті 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Статтею 68 Закону передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Системний аналіз частини другої статті 48, частин першої та другої статті 68 Закону дозоляє стверджувати, що на рівні закону визначена черговість звернення стягнення на різні види грошових коштів і для звернення стягнення на заробітну плату передбачено спеціальні умови.

Тлумачення частин першої та другої статті 68 Закону свідчить про наявність декількох правил звернення стягнення на заробітну плату боржника:

1) за виконавчими документами про стягнення сум та про стягнення періодичних платежів стягнення на заробітну плату допускається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів;

2) за іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача.

Суд вважає, що дії державного виконавця є правомірними, оскільки стягувач просив звернути стягнення з усіх видів заробітку боржника.

Нормами Закону № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, посилено відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів, зокрема, запроваджено нарахування штрафів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за рік (20 відсотків суми несплачених аліментів), за два роки (30 відсотків суми несплачених аліментів), за три роки (50 відсотків суми несплачених аліментів).

Вказані норми Закону станом на день прийняття державним виконавцем спірних постанов про накладення штрафу та ухвалення судом рішення у даній справі є чинними, неконституційними не визнавались.

Пунктом 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу I цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Зміни до Закону України «Про виконавче провадження», якими, зокрема, доповнено ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» частиною 14, внесені Законом України від 03.07.2018 року № 2475- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», набрали чинності 28.08.2018 року.

Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строк для застосування обмежень, передбачених ч. 14 ст.71 цього Закону обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а не з дня набрання чинності Законом від 03.07.2018 року № 2475- VIІІ.

Тому врахування заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла у боржника за період до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», яким внесено зміни в статтю 71 Закону України «Про виконавче провадження», не є наданням цій нормі зворотної дії в часі, як це стверджує заявник.

Відтак, враховуючи той факт, що з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання станом на 04.04.2024 року скаржник мав заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, суд дійшов висновку, що державний виконавець правомірно наклав на скаржника штраф у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, передбаченому частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Не оспорюючи сам факт наявності заборгованості боржник не погоджується із сумою розрахунку, однак належних доказів, які б спростували розмір заборгованості встановлений державним виконавцем заявником не надано. При цьому будь-яке пояснення цієї невідповідності в досліджених матеріалах відсутнє.

Отже, вимоги зазначені у скарзі є безпідставними та не містять обґрунтування неправомірності дій державного виконавця, оскільки як вбачається з матеріалів справи та наявних в матеріалах справи доказів, державним виконавцем здійснювалися дії спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов висновку, що дії старшого державного виконавця Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О. щодо винесення постанов про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про накладення штрафу, відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та чинним законодавчим актам.

Суд вважає необгрунтованими доводи заявника про те, що у Бахмутському ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ фактично відсутні паперові матеріали виконавчого провадження в тому числі, оригінали виконавчого листа № 2-2906, оскільки матеріали виконавчого провадження, які містяться в АСВП, не давали начальнику відділу права скасовувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 10.05.2024 року та оновлювати запити.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 №2432/5, державний або приватний виконавець (далі - виконавець) після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.

До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення.

Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи відповідно до шаблонів документів, переданих адміністратору Системи структурним підрозділом Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

Зміст зазначених правових норм Закону № 1404-VIIІ та Положення № 2432/5 вказує на те, що за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження здійснюється реєстрація документів виконавчого провадження та фіксування виконавчих дій.

Отже, внесення до системи скан-копії документа після його реєстрації та відомості про проведення виконавчих дій не свідчить про відсутність поданого документа до органу, який здійснює примусове виконання рішень, оскільки скан-копія документа та постанови про проведення виконавчих дій - це електронна копія документа в графічному форматі, який вже є на папері.

В свою чергу відділ примусового виконання рішень здійснює примусове виконання рішень у виконавчих провадженнях згідно тих даних, які містяться в автоматизованій системі виконавчих проваджень, що являє собою - комп`ютерну програму, яка забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території. Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише Закону, отже у рішеннях суду втілюється волевиявлення самої держави, а тому обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, згідно з положеннями ст. 129 Конституції України.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативноправовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Також, як зазначено в ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Підсумовуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення скарги.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. Оскільки у задоволені скарги відмовлено, то судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на скаржника ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 447-452 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволені скарги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Бахмутський ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Чернишевського, буд. 21) про визнання дій начальника та держаного виконавця протиправними відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Суддя Т.О. Дубіжанська