печерський районний суд міста києва
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2025 р. Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г. О.

секретар судового засідання Музика В. П.

справа № 757/41758/24-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Всеукраїнська громадська організація «Кінологічна Спілка України»,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження клопотання представника відповідача Всеукраїнської громадської організації «Кінологічна Спілка України» - адвоката Зіміна М. В. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Всеукраїнської громадської організації «Кінологічна Спілка України» про визнання незаконним та скасування рішення, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

представник позивача - адвокат Бузинний А. С.

представник відповідача - адвокат Зімін М. В.

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.10.2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

11.11.2024 року від представника відповідача Всеукраїнської громадської організації «Кінологічна Спілка України» - адвоката Зіміна М. В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що вказана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки позивач ОСОБА_1 ніколи не перебувала у трудових чи цивільно-правових відносинах з Всеукраїнською громадською організацією «Кінологічна Спілка України», а набуття та втрата членства позивача у громадський організації є реалізацією громадською організацією своїх повноважень у внутрішній статутній діяльності, на які не поширюється юрисдикція суду.

Представник відповідача - адвокат Зімін М. В. у підготовчому судовому засіданні надав пояснення, клопотання про закриття провадження підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Зімін М. В. у підготовчому судовому засіданні надав пояснення, проти закриття провадження у справі заперечував.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України).

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини 1, 3 ст. 13 ЦПК України).

Підстави для закриття провадження у справі передбачені статтею 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №757/43355/16-ц).

Разом з тим, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 ЦК України юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 ЦК України.

Частина 1 ст. 87 ЦК України передбачає, що для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження. Може застосовуватись також модельний статут, розроблений відповідно до вимог законодавства.

Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації (ч. 4 ст. 87 ЦК України).

Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання» громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

56. Особливості регулювання суспільних відносин у сфері утворення, реєстрації, діяльності та припинення окремих видів громадських об`єднань можуть визначатися іншими законами (ч. 3 ст. 2 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Згідно з пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадські об`єднання» громадські об`єднання утворюються і діють, зокрема на принципах добровільності та самоврядності. Добровільність передбачає право особи на вільну участь або неучасть у громадському об`єднанні, у тому числі в його утворенні, вступі в таке об`єднання або припиненні членства (участі) в ньому (частина друга). Самоврядність передбачає право членів (учасників) громадського об`єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об`єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського об`єднання, крім випадків, визначених законом (частина третя).

Частина 1 ст. 11 Закону України «Про громадські об`єднання» передбачає, що статут громадського об`єднання має містити, зокрема відомості про: 1) порядок набуття і припинення членства (участі) у громадському об`єднанні, права та обов`язки його членів (учасників); (пункт 3); порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності керівних органів громадського об`єднання та розгляду скарг (пункт 7).

У статуті громадського об`єднання можуть бути передбачені додаткові положення щодо утворення, діяльності і саморозпуску чи реорганізації громадського об`єднання, що не суперечать закону (ч. 2 ст. 11 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Стаття 13 Закону України «Про громадські об`єднання» регулює питання створення та існування відокремлених підрозділів громадського об`єднання, зокрема передбачає, що відокремлені підрозділи громадського об`єднання утворюються та здійснюють свою діяльність на основі статуту громадського об`єднання.

Втручання органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб у діяльність громадських об`єднань, так само як і втручання громадських об`єднань у діяльність органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, не допускається, крім випадків, передбачених законом (ч. 2 ст. 22 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» установчий документ юридичної особи є одним з документів, який подається для державної реєстрації юридичної особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 зазначив, що у разі виникнення спору щодо порушення об`єднаннями громадян, їх посадовими і службовими особами прав і свобод громадянина останній має право на підставі статті 55 Конституції України звернутись за їх захистом до суду. Визначення належності питань до внутрішньо організаційної діяльності або виключної компетенції об`єднання громадян у кожному конкретному випадку вирішує суд в разі оскарження громадянином актів і дій таких об`єднань.

Закон України «Про громадські об`єднання» дійсно передбачає право громадської організації визначати порядок набуття та припинення членства у громадській організації, але це не означає, що вирішення порушення прав конкретної особи при реалізації цих повноважень громадською організацією має бути віднесене до виключної компетенції цієї ж організації.

Зокрема, наприклад, якщо всупереч статті 24 Конституції України громадська організація передбачить обмеження прийняття її членів за кольором шкіри, то це не може бути підставою для виключення дії Конституції України через відповідне бачення цією громадською організацією своєї внутрішньостатутної діяльності, а подібне порушення не може бути віднесене на розсуд виключно самої організації через гарантії Закону України «Про громадські об`єднання»). щодо невтручання держави у діяльність громадських організацій, оскільки це зачіпає питання відповідності статутних документів та їх реалізації законодавству України.

Стаття 55 Конституції України захищає право кожної особи індивідуально, так само як і інші закони України, відповідність яким статуту громадської організації та діяльності (рішень) громадської організації Закону України «Про громадські об`єднання» не відміняв.

Тобто цей законодавчий захист є ширшим, ніж той захист прав, який встановлений безпосередньо статутом громадської організації і сама громадська організація здійснюючи свою внутрішньостатутну діяльність не може обмежувати загальний законодавчий захист прав її члена у правовідносинах щодо порядку та підстав набуття та припинення членства у цій громадській організації.

Треба враховувати, що правовідносини щодо порядку та підстав набуття та припинення членства у громадській організації (громадському об`єднанні) держава не в праві корегувати на власний розсуд для цієї громадської організації (громадського об`єднання), але якщо вони відповідають встановленим Законом умовам, однак спори, які виникають з цих правовідносин, які є порушенням цих умов та вимагають правосуддя, а не організаційних дій, відповідно до статті 124 Конституції України віднесені до компетенції судів.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.10.2024 року, справа №301/1637/16-ц, провадження №61-12513св22.

Так, судом встановлено, що спір у даній справі стосується не тільки позбавлення членства позивача у Всеукраїнській громадській організації «Кінологічна Спілка України», а й відшкодування шкоди, заданої виключенням позивача із вказаної громадської організації, а отже предмет позову не стосується виключної компетенції Всеукраїнської громадської організації «Кінологічна Спілка України».

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 182, 189, 196-197, 255, 260-261, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника відповідача Всеукраїнської громадської організації «Кінологічна Спілка України» - адвоката Зіміна М. В. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Всеукраїнської громадської організації «Кінологічна Спілка України» про визнання незаконним та скасування рішення, відшкодування моральної та матеріальної шкоди - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою: http://court.gov.ua/fair/sud2606.

Суддя Г.О. Матійчук