Номер провадження: 22-ц/813/914/25
Справа № 503/263/22
Головуючий у першій інстанції Калашніков Т.О.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Лозко Ю.П.

суддів: Коновалової В.А., Назарова М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 листопада 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок,

встановив:

У лютому 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому просив визнати дійсним укладений 12.08.2018 року між ним як покупцем та продавцем ОСОБА_3 договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 50,6 кв.м., у тому числі житловою площею 36,5 кв.м, розташованого по АДРЕСА_1 , та визнати за ним право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 50,6 кв.м., у тому числі житловою площею 36,5 кв.м, розташований по АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання вказаного договору ОСОБА_4 передала позивачеві всю правовстановлюючу документацію на об`єкт нерухомості, ключі від будинку та зобов`язалася нотаріально посвідчити зазначений договір. Позивач, в свою чергу, сплатив продавцю 60 000 гривень, а ОСОБА_4 надала розписку про отримання коштів. Таким чином, угода фактично відбулася, але ОСОБА_4 зобов`язання не виконала і ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. В зв`язку з цим позивач позбавлений можливості захистити свої права в позасудовому порядку, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 04 листопада 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано дійсним укладений 12 серпня 2018 року між покупцем ОСОБА_2 та продавцем ОСОБА_4 договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 50,6 кв.м., у тому числі житловою площею 36,5 кв.м, розташованого по АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 , право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 50,6 кв.м., у тому числі житловою площею 36,5 кв.м, розташований по АДРЕСА_1 .

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції послався на законодавчо визначену умову визнання правочину дійним - втрату стороною правочину, а за обставинами цієї справи, покупцем ОСОБА_2 , можливості його нотаріального посвідчення, зокрема, у зв`язку зі смертю продавця

ОСОБА_5 апеляційній скарзі ОСОБА_1 , як особа, яка не приймала участі у справі, просить скасувати рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 листопада 2022 року і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 , посилаючись на те, що вказаним судовим рішенням порушуються її права, зважаючи на наявність між нею та ОСОБА_3 спору щодо спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , до складу якої, зокрема, входить і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 50,6 кв.м., у тому числі житловою площею 36,5 кв.м, розташований по АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник скаржниці адвокат Чирка О.О. підтримала вимоги апеляційної скарги, надала пояснення за доводами скарги. Позивач ОСОБА_2 , заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 листопада 2022 року, залишити без змін як законне та обґрунтоване.

У судове засідання відповідач не з`явився про дату, час, і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржниці та позивача, за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягаю закриттю з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 12.08.2018 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , який згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності№129339266 від 02.07.2018 року належав ОСОБА_7 .

Статтею 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Перевірка дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, порушення яких є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного в апеляційному порядку судового рішення, за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, допускається, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в межах відкритого апеляційного провадження, виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 09.10.79, п. 24, Series A N 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява N 38695/97, п. 43, ECHR 2000-II), які з огляду на положення ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення, ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в даному випадку - норм ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Таким чином, положеннями цивільного процесуального законодавства визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову або заяви в порядку окремого провадження.

У контексті зазначеного, за приписами процесуального законодавства судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Тобто, судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи не залучена до участі у справі особа повинна довести свій правовий зв`язок зі сторонами спору або безпосередньо із судовим рішенням через обґрунтування такого критерію, як вирішення судом питання про її право, інтерес та/або обов`язок як елементів змісту матеріально-правових відносин, в площині яких виник спір. Такий зв`язок повинен бути безпосереднім, а не ймовірним та опосередкованим іншими правовідносинами.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Аналіз наведеної процесуальної норми свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. У разі, якщо доводи заявника про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердилися, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Таким чином, у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, з посиланням на те, що оскаржуваним судовим рішенням вирішені питання про її права та інтереси, апеляційному суду належить відкрити апеляційне провадження та за результатами розгляду, у разі з`ясування, що оскаржуваним судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі №668/17285/13-ц, постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №2-4211/09, від 18 березня 2020 року у справі №2207/622/2012 та пункт 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі N 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 352 ЦПК України повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають зі сформульованого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може бути взято до уваги.

Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з наведеного вище, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної скарги.

Аналогічні висновки наведені об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 15 травня 2020 у справі №904/897/19, Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постановах від 26.06.2020 у справі № 910/3438/17, від 01 грудня 2020 у справі №910/5511/19, від 11 січня 2021 року у №925/1600/16 та від 06 жовтня 2021 року у справі № 2-12341/10.

Так, звертаючись до суду з апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 зазначає про власну юридичну заінтересованість у вирішенні цієї справи, з огляду на те, що вона прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_8 , але належним чином не оформила її.

Так, дійсно у провадженні Кодимського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа №503/603/17 за позовом ОСОБА_1 до Загнітківської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року, ухваленого у складі судді Гури А. І., позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано поважною причину пропуску строку звернення ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 25 вересня 2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Кодимського районного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Так, у вказаній вище постанові Верховний Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 21 грудня 2016 року, виданими державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Налдіною М. М. та зареєстрованими в реєстрі за № 1364 та № 1363.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 23 березня 2017 року Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а. с. 43).

Після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняла ОСОБА_3 , яка звернулася із заявою до Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області, нотаріусом якої було заведено спадкову справу № 345/2017 до майна померлої ОСОБА_9 , що також підтверджується рішенням Кодимського районного суду м. Одеси від 25 січня 2018 року у справі № 503/2245/17, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 липня 2018 року № 129339266, від 12 грудня 2018 року № 149220786, від 12 грудня 2018 року № 149223583.

Ураховуючи викладене вище, колегія суддів відхиляє посилання скаржниці на прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_6 , шляхом подання заяви про прийняття спадщини, оскільки така зважаючи на відмову у продовженні ОСОБА_1 строку на прийняття спадщини є такою, що подана поза, визначеного ст. 1270 ЦК України строку.

Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року в справі N 504/2457/15-ц (провадження N 14-726цс19) судове рішення, оскаржене не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_2 вимог до ОСОБА_1 не заявляв.

Отже, ОСОБА_1 не була учасником спірних правовідносин, а відтак її права та законні інтереси рішенням, яке нею оскаржується, не порушуються.

Тож, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що оскаржуваним судовим рішенням було вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки скаржниці, а у мотивувальній частині цього рішення не міститься висновків суду про права та обов`язки ОСОБА_1 , так само як і резолютивна його частина прямо про них не вказує.

З огляду на наведене, враховуючи, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції не було вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки скаржниці, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1ст. 362 ЦПК України.

Іншим доводам апеляційної скарги апеляційний суд не надає правової оцінки, з огляду на встановлення обставин, що є підставою для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів доходить висновку про закриття апеляційного провадження з вказаних вище підстав.

Керуючись ст.ст.367, 374,377 381-384 ЦПК України

ухвалив:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок .

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 21 лютого 2025 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.А. Коновалова

М.В. Назарова