Справа № 159/4304/24
Провадження № 2/159/96/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Губара В.Є.,

з участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що 11.02.2023 близько 20 год 40 хв ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «HYUNDAI SANTA FE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на автодорозі, що пролягає по вул. Володимирській в м. Ковель Волинської області в напрямку руху до перехрестя вказаної вулиці з вулицею Незалежності, проявив безпечність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не урахував дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чим порушив вимоги п.п.2.3б, 2.9 а, 10.1, 12.1 ПДР. В результаті цього, на заокругленій ділянці вказаної автодороги, яка знаходиться в місці розташування житлового будинку № 29, виїхав праворуч за межі проїзної частини дороги та, не впоравшись з керуванням вказаним вище транспортним засобом, допустив зіткнення з бар`єрним огородженням дороги (відбійником) та в подальшому виїхав на тротуар, скоїв наїзд на неповнолітніх пішоходів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок порушень відповідачем Правил дорожнього руху ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому вертлюжної западини справа, переломи крижової кістки з обох сторін у венрально-каудальних відділах, пошкодження крижово-клубового з"єднання ліворуч, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров"я. Відомості за фактом порушення ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 12.02.2023 за частиною 1 статті 286-1 КК України. Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2023 року у справі №159/1758/23 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Цивільний позов прокурора в інтересах держави та цивільний позов позивача до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди - залишено без розгляду. Вироком Волинського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року у цій же справі №159/1758/23 вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, в частині призначеного покарання скасовано. Призначено ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді арешту строком на 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. В іншій частині вирок залишено без змін. Протипраними діями відповідача ОСОБА_2 завдано матеріальну шкоду, яка полягає у знищенні предметів одягу, в який вона була вдягнута, її взуття, пошкодженні телефону. Крім того потерпілій завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, болю внаслідок отриманих травм, зміні способу життя, адже два тижні після дорожньо-транспортної пригоди вона стаціонарно лікувалася у лікарні, під час лікування перебувала у нерухомому стані, після чого більше двох місяців проходила реабілітацію. Відповідач добровільно погодився відшкодувати завдану ним потерпілій шкоду в сумі 65 000 гривень, про що оформив розписку, однак, відшкодував лише 25 000 гривень, після чого припинив платежі. Оскільки невідшкодованими відповідачем залишилося 40 000 гривень, саме ця сума шкоди підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку.

Ухвалою суду у складі головуючого судді Панасюка С.Л. від 29.07.2024 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

20.08.2024 відповідач ОСОБА_5 подав до суду відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Зазначає, що в усній формі із законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_1 було узгоджено відшкодування вартості лікування потерпілої в сумі 11000 грн., які ним були повністю сплачені. У розписці від 08.05.2023 було обумовлено відшкодування неповнолітній потерпілій моральної, а не матеріальної шкоди.

Ухвалою суду у складі головуючого судді Губара В.Є. від 24.09.2024 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

30.12.2024 представником позивача адвокатом Зубом В.В. до суду подано заяву про зміну предмету позову, якою представник змінив предмет позову, з урахуванням чого просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 у відшкодування матерівальної та моральної шкоди 40 000 гривень.

Ухвалою суду від 17.01.2025 заяву представника позивача про зміну предмету позову прийнято до розгляду, відповідачу роз`яснено право на подання відзиву.

В судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву після зміни предмету позову не подано.

Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося (частина друга статті 247 ЦПК).

17.02.2025 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та з огляду на складність справи його ухвалення відкладено на строк чотири дні, оголошено дату та час його проголошення - 15.00 година 21.02.2025.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України).

Тобто частина перша статті 1167 ЦК України визначає: по-перше, особу, відповідальну за моральну шкоду, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди, зокрема наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14 (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Судом встановлено, що згідно вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2023 року у справі №159/1-758/23 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Цивільний позов прокурора в інтересах держави та цивільний позов позивача до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди - залишено без розгляду.

Вироком Волинського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року у цій же справі №159/1758/23 вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, в частині призначеного покарання скасовано. Призначено ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді арешту строком на 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. В іншій частині вирок залишено без змін.

Згідно із ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Зі змісту розписки від 08.05.2023 ОСОБА_3 вбачається, що цією розпискою він підтверджує, що зобов`язується виплачувати законному представнику неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_1 шкоду, завдану в результаті ДТП потерпілій ОСОБА_2 , в сумі 65000 гривень, починаючи з 05.06.2023 щомісячними платежами по 5000 гривень в місяць до повного погашення боргу.

Аналізуючи зміст розписки, суд приходить до висновку, що між сторонами 08.05.2023 року відбулося позасудове врегулювання спору стосовно відшкодування шкоди без конкретизації її виду, а отже у тому числі і матеріальної та моральної, спричиненої ушкодженням здоров`я неповнолітньої потерпілої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Викладені у відзиві доводи відповідача про те, що у розписці від 08.05.2023 було обумовлено відшкодування неповнолітній потерпілій моральної шкоди, а не матеріальної, судом відхиляються як такі, що суперечать змісту розписки.

Згідно поданих копій платіжних інструкцій від 07.07.2023, 05.08.2023, 07.10.2023, 06.09.2023, 06.06.2023 ОСОБА_3 здійснював оплату за заподіяну шкоду неповнолітній ОСОБА_6 в сумі по 5000 грн. кожним з таких платежів. Таким чином, відповідач відшкодував потерпілій 25000 гривень завданої шкоди.

Отже, враховуючи те, що в межах розгляду кримінального провадження цивільний позов залишено без розгляду, законний представник неповнолітньої потерпілої звернулась в порядку цивільного судочинства із позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки неповнолітній ОСОБА_2 була заподіяна така шкода внаслідок протиправних дій відповідача, позов підлягає задоволенню.

В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути також судові витрати по справі, які складаються з судового збору в сумі 3028 грн.

Керуючись ст. ст. 23, 1167, 1168, 1187, 1195 ЦК України, ст. ст. 10,12,81,141,265,268,279 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відшкодування матеріальної та моральної шкоди 40000 (сорок тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складене 21.02.2025.

Головуючий:В. Є. ГУБАР