Провадження №2-о/523/19/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в колегії у складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

присяжних: Щельникова В.П., Богаченко Л.Г.

за участю секретаря Березніченко В.Є.

адвоката Бессалько І.Б. Мазуренко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення та призначення опікуна, за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просить визнати недієздатним його мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стверджуючи, що вона страждає на психічне захворювання, внаслідок якого не може розуміти значення своїх дій та ними керувати. Визнання його мати недієздатною заявнику потрібно для оформлення над нею опіки. Просить визнати його опікуном.

ОСОБА_1 заяву підтримав, просить задовольнити.

Адвокат Бессалько І.Б. Мазуренко Л.І. не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1

Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради направив до суду подання про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.295 Цивільного процесуального Кодексу України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, за місцезнаходження цього закладу.

Статтею 30 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно із ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

ОСОБА_2 , 1952 року народження є інвалідом ІІ групи з 23.02.1998р. безстроково (довідка МСЕК серії МСЕ №029337).

З представленої довідки від 05.09.2023р. ОСОБА_2 , 1952 року народження, страждає психічним розладом з 1991року і перебуває під наглядом психіатра.

Так, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №149, який надійшов до суду 11.12.2024р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає на хронічне стійке психічне захворювання у вигляді «Вираженого, стійкого іпохондричного розладу, із змінами особистості та когнітивними порушеннями, на резідуально органічному підґрунті, що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F45.2. за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду», в зв`язку з чим вона не усвідомлює значення своїх дій та не може ними керувати.

Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема, відсутність у неї права вчинення самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун.

Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Таким чином, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила).

Згідно із ст.55 ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

За вимогами ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити його опікуном за поданням органу опіки та піклування.

На теперішній час ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом обстеження житлових умов, проведеного представниками органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 05.03.2025р. Разом з ним у вказаному будинку АДРЕСА_2 проживає його мати, ОСОБА_2 .

Органом опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради внесено до суду подання № Б-221 від 12.03.2025р. про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не має медичних протипоказань щодо призначення його опікуном, забезпечений житловими умовами та має можливість здійснювати обов`язки опікуна відносно недієздатної.

З матеріалів справи убачається, що батько заявника, чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших осіб, у тому числі близьких родичів ОСОБА_2 , які мали б бажання та можливість здійснювати опіки над нею, судом не встановлено.

Отже, надані з боку заявника та заінтересованої особи органу опіки та піклування докази вказують на те, що ОСОБА_1 може бути призначений опікуном над недієздатною ОСОБА_2 оскільки може надати їй необхідні умови утримання, що буде відповідати інтересам недієздатної.

Суд вважає за необхідне наголосити, що в силу ч.6 ст.300 ЦПК України, рішення суду про визнання ОСОБА_2 недієздатною має строк дії на протязі двох років, тобто до 17.04.2027р.

Додатково, суд роз`яснює, що опікун, представник органу опіки та піклування, не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною, має право подати до суду клопотання про продовження строку дії рішення суду разом з відповідним висновком судово-психіатричної експертизи, що свідчить про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно ч.2 ст.299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Вартість експертного дослідження, проведеного Одеською філією судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії», склала 6180,36грн., які підлягають стягненню на користь означеної установи за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.39,60 ЦК України, ст.ст.12,13,76,82,259,263-265,268,300 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком до 17 квітня 2027року.

Встановити над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 опіку.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Витрати за проведення експертизи у розмірі 6180,36грн. стягнути за рахунок коштів державного бюджету України на користь Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (, розрахунковий рахунок UA 01007077, банк отримувач ДКС України у Подільському районі м. Києва, призначення платежу: «Оплата за судово-психіатричну експертизу ОСОБА_2 , експерт ОСОБА_4 »).

Копію рішення після набрання законної сили надіслати Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради та Органу ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи, визнаної судом недієздатною.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Повне рішення суду складено 17 березня 2025р.

Суддя

Присяжні: