УХВАЛА

05 березня 2025 року

м. Київ

справа № 705/4530/21

провадження № 61-10811св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сердюка В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Петрова Є. В., Ситнік О. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 29 січня 2025 року у справі за позовом Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надання послуг з централізованого опалення та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго» (далі - Уманське КП «Уманьтеплокомуненерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надання послуг з централізованого опалення, в якому просило суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» 19 303,55 грн заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з грудня 2018 року до вересня 2021 року;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» судовий збір у сумі 2 270,00 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідачка всупереч положенням Законів України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, подачі холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, не здійснює оплати наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії (централізоване опалення) в повному обсязі, у зв`язку з чим у позивача виникли підстави для звернення до суду з позовом.

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» про захист прав споживача.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 та є власником особового рахунку № НОМЕР_1 .

Всупереч вимогам чинного законодавства про укладення індивідуального договору про надання комунальних послуг відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Уманське КП «Уманьтеплокомуненерго» проводило нарахування за централізоване опалення з порушеннями, зокрема для розрахунків застосовувався недійсний розмір площі квартири, який становить не 46,5 кв. м, а 46,7 кв. м (згідно з технічним паспортом); для розрахунків бралися недостовірні дані теплового лічильника без урахування початкових та кінцевих показів і їх різниці; не складалися акти, в яких були б зафіксовані початкові та кінцеві покази приладу обліку теплової енергії; з розрахунку було виключено опалювальну площу 6 квартир без роз`яснення підстав їх відключення від централізованого опалення, що становить близько 300 кв.м.

ОСОБА_1 неодноразово подавала до Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» інформаційні запити, в яких намагалася отримати інформацію щодо законності нарахувань за теплопостачання з розшифруванням заборгованості. Однак відповіддю від 29 жовтня 2021 року № 1577 у наданні вказаної інформації їй відмовлено.

Після вимоги ОСОБА_1 надати акти зняття показів теплового лічильника Уманське КП «Уманьтеплокомуненерго» виготовило у 2021 році 42 підроблених акти зняття показів вузла обліку теплової енергії (без зазначення дати їх виготовлення), що спонукало її звернутися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Саме завдяки складанню вказаних актів відповідно до чинного законодавства Уманське КП «Уманьтеплокомуненерго» надіслало їй дві квитанції за жовтень та листопад 2021 року на оплату послуг із централізованого опалення із зазначенням початкових та кінцевих показів лічильника теплової енергії та різниці цих показів, що відбулося вперше за всі роки надання послуг із централізованого опалення.

За вимогами наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» передбачено правила розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень у розрахунковий період. Згідно із цим наказом участь в оплаті комунальних послуг із централізованого опалення повинні брати всі без винятку співвласники багатоквартирного будинку.

Однак позивачці за зустрічним позовом невідомо, з яких саме підстав Уманське КП «Уманьтеплокомуненерго» не виконує вимоги зазначеного нормативно-правового акта та не проводить розрахунки згідно із законодавством.

Такими діями відповідача ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивачка є особою з інвалідністю, хворіє на тяжку хворобу, а тому за станом здоров`я такі дії завдають суттєвої шкоди. Душевні і психологічні страждання негативно впливають на стосунки позивачки за зустрічним позовом з оточуючими внаслідок порушення звичайного режиму життя, спокою, нормальних життєвих зв`язків та виникнення незручностей внаслідок винних дій Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго».

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просила суд:

- визнати незаконними дії Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» щодо нарахування плати за централізоване опалення з урахуванням недійсної площі квартири АДРЕСА_1 за період з грудня 2018 року до вересня 2021 року;

- визнати незаконними дії Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» щодо нарахування плати за централізоване опалення без урахування початкових та кінцевих показів теплового лічильника у квартирі АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконними дії Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» щодо нарахування плати за централізоване опалення без технічної документації щодо опалювальної площі будинку АДРЕСА_2 ;

- визнати незаконними дії Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» щодо скидання показів приладу обліку теплової енергії в будинку АДРЕСА_1 у вересні 2018 року;

- стягнути з Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» у відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

25 грудня 2022 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, яка зареєстрована 26 грудня 2022 року, про збільшення позовних вимог та просила суд:

- визнати незаконним від`єднання Уманським КП «Уманьтеплокомуненерго» від централізованого опалення у будинку АДРЕСА_1, а саме: квартири АДРЕСА_4 з січня 2010 року, квартири АДРЕСА_5 з січня 2011 року, квартири АДРЕСА_6 з червня 2011 року, квартири АДРЕСА_7 з жовтня 2013 року, квартири АДРЕСА_8 з грудня 2017 року, квартири АДРЕСА_9 з червня 2019 року;

- визнати незаконним нарахування оплати за централізоване опалення за адресою: АДРЕСА_10 у період з грудня 2018 року до квітня 2021 року без урахування опалювальної площі 6 квартир багатоповерхового та багатоквартирного будинку.

12 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог, яка зареєстрована 15 травня 2023 року, та просила суд:

- визнати протиправними дії Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» щодо відмови ОСОБА_1 надати повну інформацію про розшифрування боргу в сумі 25 960,20 грн;

- визнати протиправними дії Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» щодо ненадання відповіді на претензію від 07 грудня 2021 року ОСОБА_1 та не проведення перерахунку нарахувань за послуги з теплопостачання за особовим рахунком № НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Уманське КП «Уманьтеплокомуненерго» провести перерахунок оплати за послугу з теплопостачання за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , з урахуванням повної площі будинку на АДРЕСА_2 та отриманої підприємством субсидії за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 20 жовтня 2019 року до 20 жовтня 2021 року.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 28 червня 2024 року під головуванням судді Літвінової Г. М. відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті до провадження в межах цієї справи її заяв від 26 грудня 2022 року та від 15 травня 2023 року про збільшення позовних вимог.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що відмова у прийнятті заяви про збільшення розміру позовних вимог не перешкоджає зверненню з позовною заявою до суду в загальному порядку.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 липня 2024 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

У липні 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подала касаційну скаргу, в якій, уточнивши свої вимоги та посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права просить скасувати ухвалу Черкаського апеляційного суду від 17 липня 2024 року та передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 17 липня 2024 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

25 грудня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду заяву про виправлення описки, в якій просила виправити описку в тексті постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року, а саме: «визнати протиправними дії Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» щодо відмови ОСОБА_1 надати повну інформацію про розшифрування боргу в сумі 2 596,20 грн;» виправити на «визнати протиправними дії Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» щодо відмови ОСОБА_1 надати повну інформацію про розшифровку боргу в сумі 25 960,20 грн».

Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у цій справі задоволено частково.

Виправлено допущену у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року описку та ухвалено вважати правильним зазначення тексту абзацу одинадцятого сторінки 4 постанови:

«- визнати протиправними дії Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» щодо відмови ОСОБА_1 надати повну інформацію про розшифрування боргу в сумі 25 960,20 грн;» замість помилково зазначеного «- визнати протиправними дії Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» щодо відмови ОСОБА_1 надати повну інформацію про розшифрування боргу в сумі 2 596,20 грн;».

06 лютого 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 29 січня 2025 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 29 січня 2025 року у цій справі відмовлено.

Короткий зміст заяви про роз`яснення судового рішення

24 лютого 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 29 січня 2025 року у цій справі.

Заявниця зазначає, що в указаному судовому рішенні суд касаційної інстанції зазначив про часткове задоволення її заяви про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року, однак, на думку заявниці, її заява про виправлення описки була задоволена повністю. Заявниця вважає, що суд касаційної інстанції допустив описку в ухвалі Верховного Суду від 29 січня 2025 року у цій справі.

Посилаючись на викладене, заявниця просить виправити описку в ухвалі Верховного Суду від 29 січня 2025 року, а саме положення резолютивної частини указаного судового рішення «Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у цій справі задовольнити частково» виправити на «Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у цій справі задовольнити».

Провадження у суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 27 лютого 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Сердюку В. В., судді, які входять до складу колегії: Карпенко С. О., Ситнік О. М., Ігнатенко В. М., Петров Є. В.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 29 січня 2025 року у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на таке.

25 грудня 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про виправлення описки, в якій просила виправити описку в тексті постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року, а саме: «визнати протиправними дії Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» щодо відмови ОСОБА_1 надати повну інформацію про розшифрування боргу в сумі 2 596,20 грн;» виправити на «визнати протиправними дії УКП «Уманьтеплокомуненерго» щодо відмови ОСОБА_1 надати повну інформацію про розшифровку боргу в сумі 25 960,20 грн».

Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у цій справі задоволено частково.

Виправлено допущену у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року описку та ухвалено вважати правильним зазначення тексту абзацу одинадцятого сторінки 4 постанови:

«- визнати протиправними дії Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» щодо відмови ОСОБА_1 надати повну інформацію про розшифрування боргу в сумі 25 960,20 грн;» замість помилково зазначеного «- визнати протиправними дії Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» щодо відмови ОСОБА_1 надати повну інформацію про розшифрування боргу в сумі 2 596,20 грн;».

Відповідно до статті 269 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановлюється ухвала.

Положення вказаної статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення в справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки.

Виходячи із системного аналізу приписів ЦПК України, описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).

Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер і можуть ускладнити виконання рішення. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо. Отже, опискою є явна неточність або незрозуміле формулювання.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення.

Заява ОСОБА_1 про виправлення описки, яка розглядається, обґрунтовується тим, що в ухвалі Верховного Суду від 29 січня 2025 року у цій справі суд касаційної інстанції помилково, на думку заявниці, зазначив про часткове задоволення її заяви про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року, оскільки її заява про виправлення описки була задоволена повністю. Заявниця вважає, що суд касаційної інстанції допустив описку в ухвалі Верховного Суду від 29 січня 2025 року у цій справі.

Посилаючись на викладене, заявниця просить виправити описку в ухвалі Верховного Суду від 29 січня 2025 року, а саме положення резолютивної частини указаного судового рішення «Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у цій справі задовольнити частково» виправити на «Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у цій справі задовольнити».

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів дійшла висновку про їх безпідставність, оскільки ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у цій справі задоволено частково, а не повністю.

Ухвала Верховного Суду від 29 січня 2025 року є чіткою, не допускає варіабельності тлумачення, у ній викладені мотиви та наведено висновок із посиланням на відповідні норми права, який є зрозумілим.

З огляду на викладене відсутні підстави для виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 29 січня 2025 року у цій справі, про яку указує заявниця, тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Верховний суд зауважує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (вимоги частини другої статті 2 ЦПК України).

Одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Вимогами пунктів 1, 2 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, а також сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Досягнення зазначених завдань та принципів у цивільному судочинстві ускладняється існуванням такого явища, як зловживання процесуальними правами учасником цивільної справи.

У ЦПК України не визначено поняття зловживання процесуальними правами в цивільному судочинстві. Однак зазначається, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). У зазначених нормах висвітлюється суть принципу неприпустимості зловживання процесуальними правами.

Під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду (постанова Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 761/27076/19, провадження № 61-14448св20).

Така позиція Верховного Суду є сталою та послідовною.

Колегія суддів Верховного Суду зауважує, що позов у цій справі подано у жовтні 2021 року, а зустрічний позов - у січні 2022 року.

Безпідставні подання до Верховного Суду заяв/клопотань про виправлення описки та/або про роз`яснення судового рішення суду касаційної інстанції одним учасником справи впливає на час розгляду спору у цій справі по суті, що може вплинути на права інших учасників цієї справи.

Вимогами частини четвертої статті 44 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини першої статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно із частиною першою статті 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Указане підлягає врахуванню учасниками справи під час реалізації ними своїх прав та забезпечення завдань і принципів цивільного судочинства.

Керуючись статтею 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 29 січня 2025 року у справі за позовом Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надання послуг з централізованого опалення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про захист прав споживача відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. В. Сердюк

СуддіВ. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

Є. В. Петров

О. М. Ситнік