Справа № 125/315/19
Провадження № 22-ц/801/751/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
УХВАЛА

18 березня 2025 рокуСправа № 125/315/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів Берегового О. Ю., Копаничук С. Г.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Супівської сільської ради Барського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності на спадкове майно за законом,

за апеляційною скаргою керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімонова Олега Віталійовича в інтересах держави в особі Копайгородської селищної ради на рішення Барського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності на спадкове майно за законом.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року позов задоволено: встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був рідним дідом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме на право на земельну частку (пай) площею 3,70 га в умовних кадастрових одиницях без визначення меж в натурі (на місцевості), яка розташована на території Супівської сільської ради Барського району Вінницької області по КСП «За мир» (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 002803).

20 лютого 2025 року керівник Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімонов О. В. в інтересах держави в особі Копайгородської селищної ради подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Одночасно в апеляційній скарзі ставив питання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, на підтвердження поважності причин посилався на те, що Жмеринська окружна прокуратура не брала участі у розгляді вказаної справи, Супівська селищна рада, правонаступником якої є Копайгородська селищна рада, хоч і була зазначена в позовній заяві як відповідач, однак матеріали справи не містять доказів направлення судом на її адресу жодних процесуальних документів, в тому числі повідомлення про розгляд справи, а наявна в матеріалах справи заява про визнання позову надійшла до суду після ухвалення рішення. Таким чином на Жмеринську окружну прокуратуру та Копайгородську селищну раду не поширюється встановлений п. 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України присічний однорічний строк для оскарження рішення Барського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року. Крім того, письмові докази, що спростовують прийняття ОСОБА_1 спадщини ОСОБА_2 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майно, отримані прокуратурою тільки 03 січня 2024 року, зокрема під час огляду поземельної книги Супівської сільської ради.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку з тим, що наведені у клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження цього рішення є неповажними та не дають підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

На виконання вказаної ухвали 13 березня 2025 року засобами поштового зв`язку керівник Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімонова О. В. подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій зазначає, що законодавством не передбачено строку на апеляційне оскарження судового рішення особами, які не брали участі у справі, але суд вирішив питання про їх права та обов`язки. Повторно вказує про те, що Жмеринська окружна прокуратура не брала участі у розгляді вказаної справи, Супівська селищна рада, правонаступником якої є Копайгородська селищна рада, хоч і була зазначена в позовній заяві як відповідач, однак матеріали справи не містять доказів направлення судом на її адресу жодних процесуальних документів, в тому числі повідомлення про розгляд справи, а тому на Жмеринську окружну прокуратуру та Копайгородську селищну раду не поширюється встановлений п. 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України присічний однорічний строк для оскарження рішення Барського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року. Також повторно вказує про те, що письмові докази, що спростовують прийняття ОСОБА_1 спадщини ОСОБА_2 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майно, отримані прокуратурою тільки 03 січня 2024 року, зокрема під час огляду поземельної книги Супівської сільської ради.

Окрім цього зазначає, що при ознайомленні з матеріалами цивільної справи неможливо було встановити підстави для оскарження, оскільки там були наявні недійсні витяги з вищевказаної по господарської книги № 8 по Саудівській сільській раді та довідки, які містили недостовірну інформацію, які стали підставою для винесення оскаржуваного рішення. Також просить врахувати, що прокуратурою вживались заходи, спрямовані на встановлення органу, права та інтереси якого порушені, а також збору доказів для підготовки апеляційної скарги. Зокрема, за результатами розслідування кримінального провадження № 0000084 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 190 КК України окружною прокуратурою 28.03.2024 року було скеровано обвинувальний акт, за результатами розгляду якого Барським районним судом 20.08.2024 року винесено ухвалу, яка оскаржувалася та остаточне рішення прийнято апеляційним судом 22 жовтня 2024 року.

Відтак вважає зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними.

Вирішуючи питання поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення в цивільній, адміністративній, господарській справі надається прокурору, який брав участь у судовому розгляді, а також незалежно від участі в розгляді справи прокурору вищого рівня: Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, першим заступникам та заступникам керівників обласних прокуратур, керівнику, заступникам керівника, керівникам підрозділів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

За приписами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Результат аналізу частини третьої статті 24 Закону України «Про прокуратуру», статті 354 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що початок строку на апеляційне оскарження прокурором, який не приймав участі у справі, в інтересах держави в особі учасника справи (органу місцевого самоврядування) рішення суду першої інстанції починається за правилами, встановленими для учасника справи положеннями статті 354 ЦПК України. Тобто в разі подання апеляційної скарги прокурором, який не брав участі у справі, в інтересах держави в особі учасника справи (органу місцевого самоврядування) питання про поновлення строку має вирішуватися стосовно належного суб`єкта (учасника справи), а не прокуратури.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2024 року (справа № 198/236/21). Відтак твердження прокурора про те, що законодавством не передбачено строку на апеляційне оскарження судового рішення особами, які не брали участі у справі, але суд вирішив питання про їх права та обов`язки, - є помилковими.

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

В ухвалі Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2025 року дана оцінка та визнано неповажними причини строку на апеляційне оскарження, які прокурор зазначає повтроно, а саме: те, що Жмеринська окружна прокуратура не брала участі у розгляді вказаної справи, Супівська селищна рада, правонаступником якої є Копайгородська селищна рада, хоч і була зазначена в позовній заяві як відповідач, однак матеріали справи не містять доказів направлення судом на її адресу жодних процесуальних документів, в тому числі повідомлення про розгляд справи, а тому на Жмеринську окружну прокуратуру та Копайгородську селищну раду не поширюється встановлений п. 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України присічний однорічний строк для оскарження рішення Барського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року. Також повторно вказує про те, що письмові докази, що спростовують прийняття ОСОБА_1 спадщини ОСОБА_2 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майно, отримані прокуратурою тільки 03 січня 2024 року, зокрема під час огляду поземельної книги Супівської сільської ради.

Зокрема зазначено наступне:

«Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення Барського районного суду Вінницької області ухвалено 05 квітня 2019 року без участі Супівської Сільської ради Барського району Вінницької області. В рішенні зазначено, що представник відповідача позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив розглядати справу без його участі, про що зазначив в письмовій заяві до суду (а. с. 26).

В матеріалах справи міститься заява сільського голови за № 4 від 02 квітня 2019 року (судом отримана 08 квітня 2019 року) про визнання позову та розгляду справи без участі представника (а. с. 26).

Наявність такої заяви підтверджує обізнаність відповідача про наявність судової справи та про суть позовних вимог.

На а. с. 27 міститься заява прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури від 25 вересня 2023 року № 52/1-1257 вих-23 про ознайомлення з матеріалами справи та на цій заяві міститься напис «Копію рішення отримав, ОСОБА_3 . З матеріалами справи ознайомлений 10 жовтня 2023, підпис».

Отже, про наявність оскаржуваного рішення Барського районного суду Вінницької області прокуратурі стало відомо 10 жовтня 2023 року.

Натомість апеляційну скаргу на рішення Барського районного суду Вінницької області керівник Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімінов О. В. в інтересах держави в особі Супівської сільської ради, правонаступником якої є Копайгородська селищна рада, подав 20 лютого 2025 року, тобто більше ніж через 5 років з дня винесення оскаржуваного рішення та більше ніж через 1 рік і 4 місяці після того як прокурор отримав копію оскаржуваного рішення та ознайомився з матеріалами справи.

В клопотанні про поновлення строку Жмеринська окружна прокуратура зазначає те, письмові докази, які спростовують прийняття ОСОБА_1 спадщини ОСОБА_2 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, отримані прокуратурою тільки 03 січня 2024 року, однак ця обставина жодним чином не впливає на можливість реалізації права прокурора на апеляційне оскарження та не може розцінюватись як поважна причина для поновлення строку на апеляційне оскарження.»

Зазначаючи на виконання вимог ухвали вінницького апеляційного суду від 04 березня 2025 року нові підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, прокурор вказує, що при ознайомленні з матеріалами цивільної справи неможливо було встановити підстави для оскарження, оскільки там були наявні недійсні витяги з вищевказаної по господарської книги № 8 по Саудівській сільській раді та довідки, які містили недостовірну інформацію, які стали підставою для винесення оскаржуваного рішення. Також просить врахувати, що прокуратурою вживались заходи, спрямовані на встановлення органу, права та інтереси якого порушені, а також збору доказів для підготовки апеляційної скарги. Зокрема, за результатами розслідування кримінального провадження № 0000084 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 190 КК України окружною прокуратурою 28.03.2024 року було скеровано обвинувальний акт, за результатами розгляду якого Барським районним судом 20.08.2024 року винесено ухвалу, яка оскаржувалася та остаточне рішення прийнято апеляційним судом 22 жовтня 2024 року.

Вивчивши нові вказані прокурором підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до висновку, що вони не є поважними та не можуть слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, на а. с. 27 міститься заява прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури від 25 вересня 2023 року № 52/1-1257 вих-23 про ознайомлення з матеріалами справи та на цій заяві міститься напис «Копію рішення отримав, ОСОБА_3 . З матеріалами справи ознайомлений 10 жовтня 2023, підпис». Відтак, про наявність оскаржуваного рішення Барського районного суду Вінницької області прокуратурі стало відомо 10 жовтня 2023 року.

Прокурор посилається на те, що наявність кримінального провадження. Як вбачається з наданої прокурором копії обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 358, ч.2 ст. 190 КК України, відомості про злочини внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 27 листопада 2023 року, а тому доводи прокурора про те, що він про докази, які є підставою для апеляційного оскарження (Витяги з по господарської книги № 8 Супівської сільської ради та довідки, які містили недостовірну інформацію) дізнався лише 03 січня 2024 року , - не гуртуються на фактичних обставинах.

Слід зазначити, що за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження № 0000084 Барським районним судом було прийнято Ухвалу 20 серпня 2024 року, яка була переглянута в апеляційному порядку 22 жовтня 2024 року (справа № 125/679/24) .

Натомість апеляційну скаргу на рішення Барського районного суду Вінницької області керівник Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімінов О. В. в інтересах держави в особі Супівської сільської ради, правонаступником якої є Копайгородська селищна рада, подав 20 лютого 2025 року, тобто більше ніж через 5 років з дня винесення оскаржуваного рішення, більше ніж через 1 рік і 4 місяці після того як прокурор отримав копію оскаржуваного рішення та ознайомився з матеріалами справи та більш ніж через 1 рік та 3 місяці з дня внесення до ЄДРДР відомостей про злочин № 0000084.

Згідно з частиною 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував про обов`язок національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (справа «Шульга проти України», п. 28 у рішенні від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (справа «Мусієнко проти України», п. 24 у рішенні від 20 січня 2011 року).

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04, Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити у контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania)).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia)).

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року, у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2024 року у справі № № 2-7772/10.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд виснує, що у цій справі Жмеринська окружна прокуратура пропустила строк на апеляційне оскарження Барського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року, а наведені нею причини як в апеляційній скарзі, так і в заяві, поданій на виконання вимог ухвалі Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2025 року, не є поважними та не можуть слугувати підставою для поновлення такого значного терміну пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою слід відмовити керівнику Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімонова Олега Віталійовича в інтересах держави в особі Копайгородської селищної ради на рішення Барського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року.

Керуючись ст. 358, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постновив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімонова Олега Віталійовича в інтересах держави в особі Копайгородської селищної ради на рішення Барського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

С. Г. Копаничук