Справа № 227/906/24
(2/199/1780/25)
Рішення

Іменем України

10 березня 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська, в складі:

головуючого судді - Кошлі А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання Кахикало А.С.

представника відповідачів (ВКЗ) Бабіч В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Варбан О.В. до товариства з обмеженою відповідальністю «АС Добропілля» (відповідач-1), товариства з обмеженою відповідальністю «Східні автовокзали» (відповідач - 2) про визнання протиправними та скасування наказів про призупинення трудових відносин, -

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діяв адвокат Варбан О.В. звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АС Добропілля» (відповідач-1), товариства з обмеженою відповідальністю «Східні автовокзали» (відповідач - 2) в якому просить: визнати протиправними та скасувати накази відповідачів про призупинення трудових відносин та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.03.2023 по 21.03.2024 року.

В обґрунтування позовних вимога вказано, що позивач працює в ТОВ «АС Добропілля» та за сумісництвом в ТОВ «Східні автовокзали», з 24.02.2022 року введено військовий стан, в березні 2022 року відповідачами по справі їй оголошено щоб не виходила на роботу та трудові відносини призупинені як з працівником до дня припинення або скасування воєнного стану. З вказаними наказами не ознайомлювали, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Умовою призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи, позивач бажає працювати на підприємстві, воно продовжує свою діяльність.

29.05.2024 року надійшов відзиві на позовну заяву від представника ТОВ «АС Добропілля» в якому вказано, що у зв`язку із введенням воєнного стану 24.02.2022 року наказом від 27.02.2022 року № 5/П було повністю зупинено діяльність ТОВ «АС Добропілля» та встановлено повне скорочення тривалості робочого часу всім працівникам, у тому числі позивача. 15.03.2022 року був прийнятий ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у відповідності до якого 23.03.2022 року прийнято наказ № 23/П «Про призупинення дії трудових договорів з працівниками ТОВ «АС Добропілля», у зв`язку із наявною загрозою для життя та здоров`я працівників, свою діяльність підприємство не відновлювало. Тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

29.05.2024 року надійшов відзиві на позовну заяву від представника ТОВ «Східні автовокзали» в якому вказано, що у зв`язку із введенням воєнного стану 24.02.2022 року наказом від 27.02.2022 року № 24/П було повністю зупинено діяльність ТОВ «Східні автовокзали» та встановлено повне скорочення тривалості робочого часу всім працівникам, у тому числі позивача. 15.03.2022 року був прийнятий ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у відповідності до якого 23.03.2022 року прийнято наказ № 26/П «Про призупинення дії трудових договорів з працівниками ТОВ «Східні автовокзали», у зв`язку із наявною загрозою для життя та здоров`я працівників, свою діяльність підприємство не відновлювало. Тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав викладених у відзивах. Також повідомив, що позивач з березня 2022 року та до березня 2024 року (дату звернення до суду) не зверталася до підприємств щодо продовження роботи, позивач також змінила місце проживання на більш безпечне.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки ВПО від 26.05.2022 року фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 . Працює ТОВ «АС Добропілля» та за сумісництвом в ТОВ «Східні автовокзали», що також підтверджено відомостями з ПФУ за формою ОК-5.

27.02.2022 року директором ТОВ «АС Добропілля» прийнято наказ № 5/П «Про зупинення (скорочення) діяльності на період воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією рф проти України та введенню воєнного стану з 24.02.2022 року. Зупинено з 27.02.2022 року діяльність суб`єкта господарювання ТОВ «АС Добропілля», скорочено повну тривалість робочого дня працівникам, в т.ч. позивачу.

З аналогічних підстав, директором ТОВ «Східні Автовокзали» прийнято наказу від 27.02.2022 року № 24/П «Про призупинення (скорочення) діяльності на період воєнного стану».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

Згідно з пунктом 3 цього Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1від 12 травня 2015 року № 389-VIII Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон № 2136-ІХ), яким визначені особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Частинами першою та другою статті 1 Закону № 2136-ІХ, встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Відповідно до статті 13 Закону № 2136-ІХ призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором.

Призупинення дії трудового договору може здійснюватися з ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.

Частиною 2 вказаного Закону передбачено, що призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору.

Таким чином, Закон №2136-ІХ надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин.

Як вбачається з аналізу частини 1 статті 13 Закону, таке право роботодавця не є абсолютним. Головною умовою призупинення трудового договору з працівником, є абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її.

Міністерство економіки України розмістило на сайті міністерства коментар до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», зокрема і коментар до статі 13 вказаного Закону. При цьому вважають, що зв`язку з призупиненням дії трудового договору працівник звільняється від обов`язку виконувати роботу, визначену трудовим договором, а роботодавець звільняється від обов`язку забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Головною умовою для призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин, а також виконання інших обов`язків, передбачених трудовим договором.

Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Наведена спеціальна норма права надає роботодавцю право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.

Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 21 червня2023 року у справі № 149/1089/22 (провадження № 61-292св23).

Вже на виконання вимог вищевказаного Закону ТОВ «АС Добропілля» 23.03.2022 року прийнято наказ № 23/п «Про призупинення дії трудових договорові з працівниками ТОВ «АС Добропілля», з аналогічних підстав ТОВ «Східні Автовокзали» прийнято наказ від 23.03.2022 року № 26/П «Про призупинення дії трудових договорів з працівниками ТОВ «Східні Автовокзали», серед яких і позивач.

Як вказано представником відповідачів вказані накази приймались з міркувань забезпечення безпеки, так як підприємства перебували на території активних бойових дій, зокрема в 2023 році було пошкодження автостанції в м. Слов`янськ, що підтверджено відповідним актом. На даний час діяльність підприємств не відновлена.

За змістом статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також матеріали справи не містять жодних відомостей, на які посилається позивач про те, що діяльність підприємств відновлена.

Оцінивши в сукупності надані сторонами докази, оцінивши доводи позивача на обґрунтування позову, доводи відповідачів щодо заперечення проти позову, враховуючи специфіку діяльності відповідачів, а також функціональні обов`язки позивача (згідно посадової інструкції касира квиткового та правил внутрішнього трудового розпорядку), суд вважає, що відповідачами доведено законність та обґрунтованість наказів про призупинення дії трудових договорові з працівниками, в частині, що стосується позивача. Доведено, що на час видання оспорюваних наказів існували обставини, які виключали можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором (посадовою інструкцією). Тобто, що існувала абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її.

За приписами ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (стаття 4 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

ЄСПЛ указав, що пункт перший статті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи позивача та відповідачів, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення в даній справі.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1,3 ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АС Добропілля» (відповідач-1), товариства з обмеженою відповідальністю «Східні автовокзали» (відповідач - 2) про визнання протиправними та скасування наказів про призупинення трудових відносин відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 19.03.2025 року.

Суддя А.О. Кошля

19.03.2025