Провадження № 2/513/573/25
Саратський районний суд Одеської області
19 березня 2025 року Суддя Саратського районного суду Одеської області В.С.Миргород, дослідивши матеріали цивільної справи за позовом Обслуговуючого кооперативу "Граф" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Граф", про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 21.04.2023 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 29.08.2023 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Граф".
Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 14 грудня 2023 року на підставі положень пункту 4 статті 31 ЦПК України вказана цивільна справа передана на розгляд до Саратського районного суду Одеської області.
Підставою для направлення справи до Саратського районного суду Одеської області було те, що у Татарбунарському районному суді Одеської області неможливо провести повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та утворити новий склад суду для судового розгляду справи (відсутність суддів з повноваженнями).
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 02.02.2024 (суддя Бучацька А.І.)справу прийнято до провадження, призначено судове засідання.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 11 лютого 2025 року справу за позовом Обслуговуючого кооперативу "Граф" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Граф", про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги передано за підсудністю на розгляд Татарбунарського районного суду Одеської області.
Згідно протоколу передачі судової справи для розгляду від 18.03.2025 року, справу розподілено для розгляду судді Саратського районного суду Одеської області В.С.Миргород
Розглядаючи питання про відкриття провадження у справі, суд вважає, що вищевказаний позов слід направити за підсудністю за таких підстав.
Параграфом 3 глави 2 ЦПК України врегульовані питання територіальної юрисдикції (підсудності) позовів, що пред`являються в порядку цивільного судочинства.
Виходячи з правил загальної підсудності у відповідності до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Разом з цим, приписами ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначено, зокрема, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (виключна підсудність).
Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.
Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
У своїй постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються набудь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.
Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.
Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 .
Тобто, вимоги позивача нерозривно пов`язані з наданням житлово-комунальних послуг до квартири ОСОБА_1 .
З урахуванням наведеного, позовні вимоги безпосередньо стосуються нерухомого майна, а тому повинні розглядатися за правилами виключної підсудності.
Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18.
Так, нерухоме майно знаходиться за АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Приморського району м.Одеси та знаходиться в межах територіальної юрисдикції Приморського районного суду міста Одеси.
З огляду на викладене, вказана цивільна справа, з урахуванням правил виключної підсудності відноситься до територіальної юрисдикції Приморського районного суду міста Одеси.
Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.
Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст.378 ч.1 ЦПК України).
Таким чином, дана справа не підсудна Саратському районному суду Одеської області та з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, вказаний позов підлягає передачі на розгляд до суду за місцем знаходження нерухомого майна, тобто до Приморського районного суду міста Одеси.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 31-32 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали.

Суддя В. С. Миргород