Справа № 522/2344/25
Провадження № 2/522/3853/25
УХВАЛА

13 березня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Шенцева О.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення за договором позики (борговою розпискою) у розмірі 56000 доларів США, що еквівалентно 2323423,20 гривень.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 522/2344/25 надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевої О.П.

Ухвалою суду від 06.03.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення за договором позики залишено без руху. Судом платіжний документ, який позивачем було повторно надано на підтвердження сплати судового збору, не був визнаний як доказ про сплату судового збору по даній цивільній справі № 522/2344/25, оскільки відсутні відомості про зарахування коштів до спеціального фонду Державного бюджету України.

10 березня 2025 року до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Боднар М.О. заява про усунення недоліків.

Дослідивши зміст заяви та матеріали позову, суд дійшов такого висновку.

Відповідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч.9 ст.185 ЦПК України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

Так, підставою для залишення позову без руху стало те, зокрема, що в системі автоматизованого документообігу суду «Д-3» відсутні відомості про зарахування коштів до спеціального фонду державного бюджету відповідно до наявної в матеріалах позову квитанції про сплату судового збору № С34К-0304-ТАЕН-83СС від 14.03.2023 року.

Між тим, судовий збір за поданою до позову квитанцією про сплату судового збору № С34К-0304-ТАЕН-83СС від 14.03.2023 року, було повернуто ухвалою суду від 03.07.2023 року у справі № 522/10091/23.

Водночас, на підтвердження зарахування коштів до спеціального фонду державного бюджету представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Боднар М.О. подано відповідь заступника начальника ГУДКСУ в Одеській області «Про надання інформації на адвокатський запит», згідно з якою кошти, які надійшли протягом дня, 14.03.2023 року, зараховано до спеціального фонду державного бюджету.

Відтак представник позивача ОСОБА_1 адвокат Боднар М.О. вважає, що судовий збір є невикористаним та може бути використаний в межах розгляду даної цивільної справи № 522/2344/25.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з ч.9 ст.185 ЦПК України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Судом встановлено, що в системі автоматизованого документообігу суду «Д-3» відсутні відомості про зарахування коштів до спеціального фонду державного бюджету відповідно до наявної в матеріалах позову квитанції № С34К-0304-ТАЕН-83СС від 14.03.2023 року.

У своїй позовній заяві представник позивача зазначив, що вже втретє звертається до суду із вказаним вище позовом до ОСОБА_2 , однак вперше та вдруге позов було залишено без руху та повернуто позивачу.

Відповідно до п.2 ч.1ст.7Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи,яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Тобто, законодавець надав особі право, яка звертається до суду із заявою, у тому числі позовною, за її клопотанням повернути сплачений нею судовий збір у випадку повернення заяви.

03 липня 2023 року ухвалою суду по справі №522/10091/23 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики повернуто позивачу. Також зобов`язано Управління Державної казначейської служби України м.Одеси в Одеській області, яке знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Черняховського 6, , повернути судовий збір у розмірі 13 420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень 00 копійок, який було сплачено на рахунок №UA0015758, отримувач: ГУК в Од.обл./Приморський р-н/22030101, код отримувача 37607526, код Банку отримувача (МФО): 899998, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), згідно квитанцій №С34К-0304-ТАЕН-83СС від 14.03.2023 року.

При цьому, представник позивача зазначив, що кошти за вказаною квитанцією Бірюку А.В. не повертались.

Вирішуючи питання, щодо можливості відкриття провадження у даному випадку, суд зважає на те, що законом не передбачено можливість перерахування сплаченого судового збору в межах однієї справи на іншу, при умові, що попередня була повернута. Натомість, законодавцем визначено спеціальний порядок повернення сплаченого судового збору у тій самій справі в якій він був зарахований, шляхом подання заявником відповідного клопотання та постановлення судом ухвали про повернення судового збору. Встановлюючи такий порядок, законом чітко визначено, що судовий збір має бути зарахований в межах конкретної справи і якщо відомості про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету відсутні це є безумовною підставою для залишення позову без руху та відповідно у разі не усунення такого недоліку це також є підставою для повернення такого позову.

Слід зазначити, що автоматизованою систему документообігу суду «Д-3» реалізовано функцію щодо перевірки надходження коштів згідно платіжного документа, який поданий стороною до спеціального фонду Державного бюджету України, шляхом надсилання в автоматичному режимі Державною казначейською службою України на адресу суду відомостей про зарахування таких коштів, та у разі їх надходження, в автоматичному режимі здійснюється поєднання платіжного документу із обліково-статистичною карткою (ОСК) на цивільну справу по якій було сплачено судовий збір.

Судом через автоматизовану систему документообігу суду «Д-3», 13.03.2025 року повторно було перевірено надходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України згідно платіжного документа №С34К-0304-ТАЕН-83СС від 14.03.2023 року, який повторно поданий стороною. Станом на 13.03.2025 року відсутні відомості про зарахування коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та відсутнє поєднання платіжного документу із обліково-статистичною карткою (ОСК) на цивільну справу.

Таким чином, платіжний документ №С34К-0304-ТАЕН-83СС від 14.03.2023 року, який представником позивача надано на підтвердження сплати судового збору, судом не може бути визнаний як доказ про сплату судового збору по даній цивільній справі №522/2344/25, оскільки відсутні відомості про зарахування коштів до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, станом на 13.03.2025 року позивачем недоліки, зазначені в ухвалі суду від 06.03.2025, не усунуті.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги ухвали про залишення позову без руху від 06 березня 2025 року позивачем у строк, встановлений даною ухвалою суду, в частині надання доказів сплати судового збору, не виконані, це, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, є підставою вважати позовну заяву неподаною та повернути її разом з доданими до неї документами позивачу.

При цьому суд роз`яснює, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.14, 185, 258-261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення за договором позики - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: