Провадження номер № 2/0186/128/25
Справа № 186/1773/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м.Шахтарське.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули С.А.,

при секретарі - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Шахтарському, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві,

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2024 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві, подана представником позивача - адвокатом Брусенцовою В.О.

Позиція позивача

Позивач посилається на те, що вона є рідною племінницею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 червня 2012 року о 09:45 годині, її дядько - гірник очисного забою ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» ВСП «ШАХТА «СТЕПОВА», (надалі - відповідач) під час виконання своїх трудових обов`язків, внаслідок нещасного випадку, отримав травми, внаслідок яких, ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01:45 годині помер у реанімаційному відділенні КЗ «Павлоградська МЛ №4 ДОР», що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Нещасний випадок, внаслідок якого її дядько помер, стався під час виконання робіт по виїмці вугілля в 163 лаві струговою установкою GН-800/S в об`ємі 110т, технічного обслуговування скребкового конвеєра РF-З та ремонту секцій механізованого комплексу DВТ у кількості 4-х одиниць у 163 лаві, а саме: під час зачистки лави в районі секції №8, після увімкнення ланковим кнопки аварійного вимкненні механізмів лави, після чого, руку дядька було затиснуто вище ліктя між перекриттями секцій №8 та №9, що призвело до травматичної ампутації лівої верхньої кінцівки у дядька, травматичного шоку та в подальшому смерті. Зазначена секція №8 механізованого комплексу DВТ, 2008 року випуску, є джерелом підвищеної небезпеки та належить відповідачу.

Таким чином, смерть дядька позивача настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та обумовлена неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці.

До настання смерті внаслідок нещасного випадку, загальний стаж роботи дядька позивача складав - 15 років 8 місяців, у тому числі, на підприємстві відповідача 11 років 1 місяць , по професії - 08 років 4 місяці.

Зазначені факти підтверджуються актом № 8 Форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом», затверджений першим заступником начальника територіального управління Держгірпромнагляду по Донецькій області - начальником Донецького гірничого округу 10 липня 2012 року (надалі Акт Форми Н-1).

Причинами нещасного випадку дядька позивача, згідно п.7 акту Форми Н-1, стали:

Основна:

1. Порушення технологічного процесу.

Супутні:

2. Невиконання вимог інструкції з охорони праці.

3. Невиконання посадових обов`язків.

Устаткування, машини, механізми, експлуатація яких призвела до нещасного випадку, згідно п.8 акту форми Н-1, є секція №8 механізованого комплексу DВТ, 2008 року випуску, Германія, фірма «DВТ».

В ході розслідування нещасного випадку з смертельним наслідком встановлено, що 15 червня 2012 року у 1-шу зміну 0 6:40 годині, виконуючим обов`язки начальника дільниці з видобуту вугілля №4 ВСП "Шахта Степова" ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_3 був виданий наряд ланці робітників у складі 9-ти гірників очисного забою, 8-ми електрослюсарів підземних та 8 -ми гірників підземних на виїмку вугілля в 163 лаві струговою установкою GН-800/S в об`ємі 110т, технічного обслуговування скребкового конвеєра РF-З та ремонту секцій механізованого комплексу DВТ у кількості 4-х одиниць у 163 лаві, обслуговування штрекового скребкового конвеєра СПЦ-230, обслуговування електрообладнання та встановлення анкерного кріплення на 165 збірному штреку. На наряді був проведений інструктаж з безпечного виконання робіт при виїмці вугілля струговою установко GH-800/S, пересуванні секцій механізованого кріплення DВТ та скорочення скребкових конвеєрів.

Керівництво роботами у зміні здійснював гірничий майстер дільниці з видобутку вугілля №4 ОСОБА_4 .

По прибуттю на виїмкову дільницю 163 лави о 8:10 годині працівники 1-ї зміни змінили на робочих місцях працівників 4-ї зміни і продовжили роботи з виїмки вугілля у 163 лаві. Четверо гірничих робітників очисного забою розташувалися у лаві згідно закріплених паїв для виконання робіт з зачистки ходового відділення лави та коректування лінії скребкового конвеєра відносно горизонту - ОСОБА_2 - секції №№1-50, ОСОБА_5 - секції №№50-100, ОСОБА_6 - секції №№100-150, ОСОБА_7 - секції №№150-200. Накріплення сполучень 163 лави зі 163 бортовим штреком та 165 збірним штреком та виконання кінцевих операцій були задіяні по два гірника очисного забою. Струговою установкою GН-800/S, пульт, управління якою знаходиться на 163 бортовому штреку, за 60м вище від 163 лави, керував електрослюсар підземний ОСОБА_8 .

О 9:00 годині гірничий майстер ОСОБА_4 , після огляду штреку, розпочав обслідування 163 лави. ОСОБА_4 звернув увагу на те, що на проході для людей на ділянці від першої до десятої секції знаходиться гірнича маса, яка випала з конвеєра. Зачисткою лави у районі десятої секції займався брат позивача-гірник очисного забою ОСОБА_2 . При виконанні огляду механізованого кріплення та оцінці стану покрівлі лави, ОСОБА_4 не виявив будь-яких порушень обслідування 163 лави.

О 9:27 годині струг вирубався на 165 збірний штрек і продовжив виїмку вугілля у напрямку до 163 бортового штреку.

О 9:30 годині електрослюсар ОСОБА_8 по селекторному зв`язку повідомив ОСОБА_2 , що секції №№6,7 не пересунуті а задану величину для початку автоматичної функції «Цикл». На що ОСОБА_2 відповів ОСОБА_8 , що пересуванню секцій №№7 заважає гірнича маса, яка знаходиться перед ними. ОСОБА_8 вирішив надалі не виконувати виїмку вугілля у цьому районі лави, про що повідомив ОСОБА_2 .

О 9:48 годині ланковий ОСОБА_9 , який знаходився на сполучені 163 лави зі 165 збірним штреком, побачив світлові сигнали, які подавались з лави і увімкнув кнопку аварійного вимкнення механізмів лави. Після цього, ОСОБА_9 почув з лави крик про допомогу і пішов у лаву для з`ясування ситуації. Дійшовши до секції №8, він побачив, що ліва рука брата позивача - ОСОБА_2 була затиснута вище ліктя між секцій №8 та №9. Негайно, зливши секцію №8, ОСОБА_9 звільнив руку ОСОБА_2 і, разом з ОСОБА_10 , який прийшов вслід за ОСОБА_9 , надав першу необхідну медичну допомогу.

Зі слів ланкового ОСОБА_9 , ОСОБА_2 виконував роботи з зачистки перекриття секції №8, не передбачені виданим нарядом. Згідно записів архівних електронних даних роботи стругової установки GН-800/S, встановлено, що у відрізок часу з 09:35 до 09:44 години секція №8 знаходилася у злитому стані та не була заблокована, шляхом натиснення на відповідну кнопку на пульті управління секції №9. О 09:44:41 годині ОСОБА_2 з пульта управління, розміщеного на секції №9, натиснув кнопку «старт», яка дає команду секції №8 на виконання функції «Автопослідовність вручну». Результатом виконання цієї команди є злив секції та її розтискання, з одночасним перетягуванням у бік забою на задану величину, протягом 2 секунд. Виконання команди відбувається після проходження попереджувальних звукового та світлового сигналів, протягом 9 секунд.

О 09:45:09 годин секція №8 була розтиснута, що призвело до затиснення між перекриттями секцій №8 та №9 лівої руки ОСОБА_2 , який в цей час хотів скинути шматок породи з перекриття секції лопатою, без використання спеціального скребка з довгою ручкою 1,5м. Скребок для зачищення гірничої маси з перекриття секцій у цей час знаходився біля секції № 1.

О 10:00 годині гірничий диспетчер, згідно вимог п.18,р.3,гл.IV "Правил безпеки у вугільних шахтах», викликав реанімаційно-протишокову групу 8 ДВГРЗ.

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01:45 годині ОСОБА_2 помер в реанімаційному відділенні КЗ «Павлоградська МЛ №4 ДОР».

Зазначені факти підтверджуються актом Форми Н-1.

Відповідно до п.6 Акту Форми Н-5, нещасний випадок, в результаті якого загинув дядько позивача, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників відповідача, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 . Станом на сьогоднішній день, вищезазначені акти, особами, що допустили порушення законодавства з охорони праці, не оскаржені, що, в свою чергу, лише підтверджує вину відповідача в заподіянні шкоди загиблому працівнику.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вважає, що смерть її дядька настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, неналежного виконання своїх трудових обов`язків працівниками відповідача та обумовлена неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці.

Позивач проживала разом з матір`ю, своїм дядьком та бабусею однією сім`єю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №164 від 10 січня 2024 року, виданою ЦНАП виконавчого комітету Першотравенської міської ради та актом №187 від 13 вересня 2024 року, виданим ПП "Комунальщик-3".

Внаслідок втрати єдиного рідного дядька, позивачу завдана моральна шкода, яка полягає в наступному: найбільших моральних страждань та переживань позивач перенесла у день смерті дядька. Позивач втратила свого єдиного рідного дядька, якого вона сильно любила та поважала. Звістка про смерть дядька завдала позивачу глибоких моральних та душевних страждань, дядько завжди допомагав їй у будь-яких справах, піклувався про неї. Дізнавшись про смерть дядька, позивач зазнала сильне емоційне та психологічне потрясіння, яке відчуває до теперішнього часу і не може відновити свою душевну рівновагу. Після загибелі дядька нормальні життєві зв`язки позивача були знищені, вона постійно відчуває почуття туги та самітності і до теперішнього часу не може оговтатись від осягнутого її лиха, досі перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про дядька постійно переслідують її.

Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її брата, 302 800 гривень.

Заперечення відповідача

ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.д. Постійне місце проживання не завжди є місцем реєстрації такої особи, тому не є доказом проживання однією сім`єю. Позивач надає на підтвердження заявлених вимог акт №187 від 13 вересня 2024 року про, нібито, мешкання її за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, позивач є неповнолітньою особою, у неї є батьки, які перебували у шлюбі до 2018 року, а її дядько - ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 та мав сина - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відтак, вони були подружжям і проживали однією сім`єю. Акт невстановленого зразка, виданий головним інженером та начальником дільниці ПП "Комунальщик-3" 13 вересня 2024 року за підписами сусідів: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на підтвердження того, що в квартирі АДРЕСА_1 проживала позивач ОСОБА_1 , разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , викликає сумніви, оскільки, 27 серпня 2018 року шлюб між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 розірвано рішенням Першотравенського міського суду №186/114/18, а відтак, на момент смерті ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про шлюб від 19 липня 2008 року, з 19 липня 2008 року по 27 серпня 2018 року батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі, вони були подружжям і як передбачалося, проживали однією сім`єю. Позивачем не надано будь-яких доказів, що на момент смерті ОСОБА_2 , позивач проживала з ним однією сім`єю. Крім того, до позову не додано жодних документів, які б підтверджували факт заподіяння позивачу моральної шкоди. Вважає, що при розгляді справи слід також врахувати вину брата позивача у нещасному випадку, що з ним стався, основною причиною нещасного випадку є порушення технологічного процесу. В попередньому судовому засіданні представник відповідача доповнила, що на момент смерті, ОСОБА_2 мав сім`ю - дружину та дитину, а позивач була неповнолітньою та мала сім`ю - батьків, тобто у них були різні сім`ї, вони не могли бути пов`язані взаємними права та обов`язками, доказів цього не надано, загиблий та його племінниця були лише зареєстровані за однією адресою, що не є фактом того, що вони проживали однією сім`єю.

Просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують, просять їх задовільнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позовні вимоги не доведені належними доказами, підтримує свій відзив на позовну заяву.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 19 липня 2008 року підтверджується, що ОСОБА_18 та ОСОБА_19 зареєстрували шлюб 19 липня 2008 року, прізвище дружини змінене на ОСОБА_20 .

З матеріалів справи судом установлено, що позивач - ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Її батьками є ОСОБА_18 та ОСОБА_21 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 11 лютого 2009 року.

Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/114/18 від 27 серпня 2018 року підтверджується, що шлюб між ОСОБА_18 та ОСОБА_17 (батьками позивача) розірвано.

Копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 13 травня 2023 року підтверджується, що ОСОБА_22 та ОСОБА_17 (мати позивача) зареєстрували шлюб 13 травня 2023 року, прізвище дружини змінене на ОСОБА_23 .

Копією свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 09 жовтня 1981 року підтверджується, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Таким чином, суду доведено, що позивач - ОСОБА_1 є рідною племінницею ОСОБА_2

15 червня 2012 року о 09:45 годині, з дядьком позивача - гірником очисного забою - ОСОБА_2 , під час виконання ним трудових обов`язків, стався нещасний випадок, внаслідок яких він отримав травми та ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01:45 годині помер у реанімаційному відділенні КЗ «Павлоградська МЛ №4 ДОР», що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Нещасний випадок, внаслідок якого дядько позивача помер, стався під час виконання робіт по виїмці вугілля в 163 лаві струговою установкою GН-800/S в об`ємі 110т, технічного обслуговування скребкового конвеєра РF-З та ремонту секцій механізованого комплексу DВТ у кількості 4-х одиниць у 163 лаві, а саме: під час зачистки лави в районі секції №8, після увімкнення ланковим кнопки аварійного вимкненні механізмів лави, після чого, руку дядька було затиснуто вище ліктя між перекриттями секцій №8 та №9, що призвело до травматичної ампутації лівої верхньої кінцівки у дядька, травматичного шоку та в подальшому смерті. Зазначена секція №8 механізованого комплексу DВТ, 2008 року випуску, є джерелом підвищеної небезпеки та належить відповідачу.

Таким чином, смерть дядька позивача настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та обумовлена неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці.

До настання смерті внаслідок нещасного випадку, загальний стаж роботи дядька позивача складав - 15 років 8 місяців, у тому числі, на підприємстві відповідача 11 років 1 місяць , по професії - 08 років 4 місяці, що підтверджується копією трудової книжки.

Зазначені факти підтверджуються актом № 8 Форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом», затверджений першим заступником начальника територіального управління Держгірпромнагляду по Донецькій області - начальником Донецького гірничого округу 10 липня 2012 року (надалі Акт Форми Н-1).

Причинами нещасного випадку дядька позивача, згідно п.7 акту Форми Н-1, стали:

Основна:

1. Порушення технологічного процесу.

Супутні:

2. Невиконання вимог інструкції з охорони праці.

3. Невиконання посадових обов`язків.

Устаткування, машини, механізми, експлуатація яких призвела до нещасного випадку, згідно п.8 акту форми Н-1, є секція №8 механізованого комплексу DВТ, 2008 року випуску, Германія, фірма «DВТ».

В ході розслідування нещасного випадку з смертельним наслідком встановлено, що 15 червня 2012 року у 1-шу зміну 0 6:40 годині, виконуючим обов`язки начальника дільниці з видобуту вугілля №4 ВСП "Шахта Степова" ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_3 був виданий наряд ланці робітників у складі 9-ти гірників очисного забою, 8-ми електрослюсарів підземних та 8 -ми гірників підземних на виїмку вугілля в 163 лаві струговою установкою GН-800/S в об`ємі 110т, технічного обслуговування скребкового конвеєра РF-З та ремонту секцій механізованого комплексу DВТ у кількості 4-х одиниць у 163 лаві, обслуговування штрекового скребкового конвеєра СПЦ-230, обслуговування електрообладнання та встановлення анкерного кріплення на 165 збірному штреку. На наряді був проведений інструктаж з безпечного виконання робіт при виїмці вугілля струговою установко GH-800/S, пересуванні секцій механізованого кріплення DВТ та скорочення скребкових конвеєрів.

Керівництво роботами у зміні здійснював гірничий майстер дільниці з видобутку вугілля №4 ОСОБА_4 .

По прибуттю на виїмкову дільницю 163 лави о 8:10 годині працівники 1-ї зміни змінили на робочих місцях працівників 4-ї зміни і продовжили роботи з виїмки вугілля у 163 лаві. Четверо гірничих робітників очисного забою розташувалися у лаві згідно закріплених паїв для виконання робіт з зачистки ходового відділення лави та коректування лінії скребкового конвеєра відносно горизонту - ОСОБА_2 - секції №№1-50, ОСОБА_5 - секції №№50-100, ОСОБА_6 - секції №№100-150, ОСОБА_7 - секції №№150-200. Накріплення сполучень 163 лави зі 163 бортовим штреком та 165 збірним штреком та виконання кінцевих операцій були задіяні по два гірника очисного забою. Струговою установкою GН-800/S, пульт, управління якою знаходиться на 163 бортовому штреку, за 60м вище від 163 лави, керував електрослюсар підземний ОСОБА_8 .

О 9:00 годині гірничий майстер ОСОБА_4 , після огляду штреку, розпочав обслідування 163 лави. ОСОБА_4 звернув увагу на те, що на проході для людей на ділянці від першої до десятої секції знаходиться гірнича маса, яка випала з конвеєра. Зачисткою лави у районі десятої секції займався син позивача-гірник очисного забою ОСОБА_2 . При виконанні огляду механізованого кріплення та оцінці стану покрівлі лави, ОСОБА_4 не виявив будь-яких порушень обслідування 163 лави.

О 9:27 годині струг вирубався на 165 збірний штрек і продовжив виїмку вугілля у напрямку до 163 бортового штреку.

О 9:30 годині електрослюсар ОСОБА_8 по селекторному зв`язку повідомив ОСОБА_2 , що секції №№6,7 не пересунуті а задану величину для початку автоматичної функції «Цикл». На що ОСОБА_2 відповів ОСОБА_8 , що пересуванню секцій №№7 заважає гірнича маса, яка знаходиться перед ними. ОСОБА_8 вирішив надалі не виконувати виїмку вугілля у цьому районі лави, про що повідомив ОСОБА_2 .

О 9:48 годині ланковий ОСОБА_9 , який знаходився на сполучені 163 лави зі 165 збірним штреком, побачив світлові сигнали, які подавались з лави і увімкнув кнопку аварійного вимкнення механізмів лави. Після цього, ОСОБА_9 почув з лави крик про допомогу і пішов у лаву для з`ясування ситуації. Дійшовши до секції №8, він побачив, що ліва рука сина позивача - ОСОБА_2 була затиснута вище ліктя між секцій №8 та №9. Негайно, зливши секцію №8, ОСОБА_9 звільнив руку ОСОБА_2 і, разом з ОСОБА_10 , який прийшов вслід за ОСОБА_9 , надав першу необхідну медичну допомогу.

Зі слів ланкового ОСОБА_9 , ОСОБА_2 виконував роботи з зачистки перекриття секції №8, не передбачені виданим нарядом. Згідно записів архівних електронних даних роботи стругової установки GН-800/S, встановлено, що у відрізок часу з 09:35 до 09:44 години секція №8 знаходилася у злитому стані та не була заблокована, шляхом натиснення на відповідну кнопку на пульті управління секції №9. О 09:44:41 годині ОСОБА_2 з пульта управління, розміщеного на секції №9, натиснув кнопку «старт», яка дає команду секції №8 на виконання функції «Автопослідовність вручну». Результатом виконання цієї команди є злив секції та її розтискання, з одночасним перетягуванням у бік забою на задану величину, протягом 2 секунд. Виконання команди відбувається після проходження попереджувальних звукового та світлового сигналів, протягом 9 секунд.

О 09:45:09 годин секція №8 була розтиснута, що призвело до затиснення між перекриттями секцій №8 та №9 лівої руки ОСОБА_2 , який в цей час хотів скинути шматок породи з перекриття секції лопатою, без використання спеціального скребка з довгою ручкою 1,5м. Скребок для зачищення гірничої маси з перекриття секцій у цей час знаходився біля секції № 1.

О 10:00 годині гірничий диспетчер, згідно вимог п.18,р.3,гл.IV "Правил безпеки у вугільних шахтах», викликав реанімаційно-протишокову групу 8 ДВГРЗ.

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01:45 годині ОСОБА_2 помер в реанімаційному відділенні КЗ «Павлоградська МЛ №4 ДОР», що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Зазначені факти підтверджуються актом Форми Н-1.

Відповідно до п.6 Акту Форми Н-5, нещасний випадок, в результаті якого загинув дядько позивача, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників відповідача, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Довідкою №164 від 10 січня 2024 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою виконавчим комітетом Першотравенської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області підтверджується, що по АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_11 , 1960 року народження, ОСОБА_12 , 1987 року народження, та ОСОБА_1 , 2009 року народження.

Копією акту №187 від 13 вересня 2024 року, виданого ПП "Комунальщик-3" підтверджується, що дійсно в квартирі АДРЕСА_1 на момент смерті проживав ОСОБА_2 , 1981 року народження, разом із ОСОБА_11 , 1960 року народження, ОСОБА_17 , 1987 року народження та ОСОБА_1 , 2009 року народження, до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №169 від 23 червня 2012 року та вели спільне господарство, про що свідчать сусіди: кв. №41 - ОСОБА_24 , кв. №48 - ОСОБА_16 .

Довідкою виконавчого комітету Першотравенської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 11 лютого 2009 року.

Копією повторного свідоцтва про шлюб НОМЕР_6 від 10 липня 2024 року підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_25 зареєстрували шлюб 11 грудня 2004 року, прізвище дружини змінене на ОСОБА_26 .

Копією свідоцтва про народження НОМЕР_7 від 29 листопада 2005 року підтверджується, що батьками ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_13 .

Письмовими поясненнями ОСОБА_27 (яка підписувала акт №187 від 13 вересня 2024 року, виданий ПП "Комунальщик-3") від 08 січня 2025 року підтверджується, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_5 та підтверджує, що ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

Допитана в якості свідка - ОСОБА_28 , пояснила суду, що вона з серпня 2023 року працює головним інженером ПП "Комунальщик-3", а до цього була диспетчером. Приблизно у вересні 2024 році, складала акт №187 по квартирі АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_29 . Акти складають згідно з наказом відповідним. Вона, з начальником дільниці - ОСОБА_35, пішла в квартиру АДРЕСА_1 , запитали двох сусідів, чи дійсно проживають ці особи, сусіди підтвердили, що дійсно ці особи проживали в даній квартирі у 2018 році. Де ці особи прописані, вони не перевіряли, так як потрібен був акт про проживання. Вони, зі слів сусідів, записали, що вказані в акті особи вели спільне господарство. Вона розуміє, що спільне господарство - це коли разом живуть чоловік і дружина, разом вирощують та виховують дитину, фінансові справи разом ведуть. Вона не може сказати, чи був у вказаних в акті осіб спільний бюджет, їй це невідомо, вони проживали в одній квартирі, там же були зареєстровані, вона в їх сім`ї не проживає, сусіди підтвердили, що вони ведуть спільне господарство, щодо фінансів - невідомо. У матері дівчини (позивача) - ОСОБА_30 , за поясненнями сусідів, був чоловік, мешкав з ними в цій квартирі, а чи був прописаний - вона не знає.

Допитана в якості свідка - ОСОБА_31 , пояснила суду, що вона працює начальником дільниці ПП "Комунальщик-3" з 2008 року. ОСОБА_32 та її дочку ОСОБА_33 , вона знає, бо кожного року ходила по квартирах перевіряти вентиляцію. Вона має складати акти, їх форма повинна бути затверджена, яким документом - не знає. Спільне господарство - коли всі співмешканці мешкають в одній квартирі, розпоряджаються фінансовими засобами, їй невідомо про фінансові питання сім`ї позивача. Сусіди позивача підтвердили, що вказані в акті особи мешкали разом, про фінанси вони не питають і не розповідають, що таке спільне господарство. Коли складали акт, то в квартиру до ОСОБА_26 не заходили, опитали двох свідків, які засвідчили акт.

Свідок ОСОБА_16 , мешканець квартири АДРЕСА_6 , який підписав акт №187 від 13 вересня 2024 року, на неодноразові виклики до суду не з`явився, згідно поштового відправлення - за вказаною адресою відсутній.

Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/1489/24 від 11 жовтня 2024 року, яке не набрало законної сили, підтверджується, що з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" стягнуто на користь матері загиблого - ОСОБА_2 - ОСОБА_11 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві, 300 000 гривень.

Норми права, які застосував суд.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено частиною 4 статті 43 Конституції України.

Згідно ст.1 Гірничого закону України, шахта - це гірниче підприємство з видобування корисних копалин (вугілля, солей тощо) підземним способом.

Праця шахтарів супроводжується великим ризиком і характеризується низкою особливостей. Оскільки зсуви порід і обвали лишаються частим явищем, відбивання, відкачування, транспортування руди по штреках і штольнях, а також кріпильні роботи пов`язані з небезпекою для здоров`я. Основними виробничими шкідливостями, які характеризують умови праці шахтарів, є несприятливі метеорологічні умови, пил і токсичні гази, шум і вібрація, недостатнє освітлення.

Тобто, робота в шахті є роботою з небезпечними та шкідливими умовами праці, а саме це виробничі процеси та (або) види робіт, що супроводжуються об`єктивними факторами, які створюють загрозу для здоров`я та життя працівників.

У відповідності до ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Частиною 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст.1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

З аналізу зазначених норм закону вбачається, що право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності факту нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, і причинного зв`язку між смертю і нещасним випадком.

При цьому, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю особи, виникає у чоловіка (дружини), батьків (усиновлювачів), дітей (усиновлених), а також осіб, які проживали з нею однією сім`єю, з моменту смерті цієї особи.

Закон не визначає племінницю до категорії осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, яка завдана смертю фізичної особи. Право на таке відшкодування мають, зокрема, особи, які проживали із загиблим однією сім`єю.

Згідно ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Належними та допустимими доказами проживання осіб однією сім`єю є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, тощо (аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС N588/350/15 від 15 серпня 2019 року).

Судом встановлено, що позивач є рідною племінницею загиблого на виробництві ОСОБА_2 . На момент його смерті була неповнолітньою особою та зареєстрованою із загиблим за однією адресою, за вказаною адресою, також, була зареєстрована її бабуся - мати загиблого - ОСОБА_11 , та її матір - ОСОБА_34 . На момент смерті ОСОБА_2 , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 , від даного шлюбу мають дитину - ОСОБА_14 . В цей же час, батьки позивача з 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано лише 27 серпня 2018 року, тобто і у позивача і у її дядька - ОСОБА_2 , на момент загибелі останнього, були свої власні сім`ї, з якими вони проживали. Доказів того, що позивач та її дядько проживали однією сім`єю станом на 20 червня 2012 року, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, мали спільний бюджет та несли спільні витрати, суду не надано. До акту №187 від 13 вересня 2024 року, складеного головним інженером та начальником дільниці ПП "Комунальщик-3" та підписаного сусідами ОСОБА_24 та ОСОБА_16 , згідно якого ОСОБА_2 проживав разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та ОСОБА_1 до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 та вели спільне господарство, суд ставиться критично, оскільки даний факт не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Так, свідок ОСОБА_24 підтвердила, що позивач ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_2 , свідок ОСОБА_16 неодноразово на виклики суд в судове засідання не з`явився, свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_31 , які є працівниками ПП "Комунальщик-3", в судовому засіданні підтвердили факт того, що складали акт на замовлення матері загиблого - ОСОБА_11 , з її слів та за підтвердженням даного факту двома сусідами, підтверджують, що позивач, разом зі своєю матір`ю, проживають та проживали за вказаною адресою, але суду жодним чином не підтверджено, що за даною адресою фактично проживав до дня смерті і загиблий ОСОБА_2 , який мав дружину та дитину, що він саме з матір`ю, сестрою та племінницею проживав однією сім`єю, вів з ними спільне господарство, мав спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, тощо. Свідки, допитані в судовому засіданні, зазначили, що записали в акті про те, що позивач та її дядько вели спільне господарство, зі слів сусідів, самі вони цей факт підтвердити не можуть, тобто свідки не підтверджують наявності між позивачем та її дядьком ознак, властивих для проживання однією сім`єю.

Факт реєстрації (проживання) дядька та племінниці: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою того, що вони проживали однією сім`єю. Оскільки суду не доведено належними та допустимими доказами факту того, що на момент смерті ОСОБА_2 , - ІНФОРМАЦІЯ_2 , він проживав разом із своєю неповнолітньою племінницею - ОСОБА_1 , однією сім`ю, суд вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування їй моральної шкоди на підставі ч.2 ст.1168 ЦК України, є такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.

Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в задоволенні позовних вимог їй відмовлено, судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89, 258,259,263-265,268,273 ЦПК України, - суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Інформація про учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», , місце знаходження: вул. Соборна, буд. 76, м. Павлоград, Дніпропетровська області.

Повний текст рішення суду виготовлений 20 березня 2025 року.

Суддя: С.А.Янжула.