19.03.2025 Справа № 756/1546/24
Унікальний номер 756/1546/24
Номер провадження 2/756/2055/25
УХВАЛА

про відмову у відводі судді

19 березня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Лисенко Д.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві заяву відповідача ОСОБА_4 про відвід головуючому судді Шролик І.С. з розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним.

За допомогою документа, сформованого в системі «Електроний суд» 19 березня 2025 року надійшла заява ОСОБА_4 про відвід головуючому у справі - судді Шролик І.С.

В обґрунтування поданого відводу зазначив, що суддя ухвалою суду від 10 березня 2025 року відмовила йому в прийнятті зустрічної позовної заяви, а також зазначила, що вона не підлягає апеляційному оскарженню. Саме з цих підстав він убачає упередженість судді, тому просить її відвести та передати справу на розгляд іншому складу суду.

В судовому засіданні вислухавши позицію представника позивача та представника відповідача, дослідивши заяву та викладені в її обґрунтування доводи, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення відводу.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява н передається на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Так, згідно зі ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Наявність безсторонності суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатись за суб`єктивними та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Об`єктивний критерій безсторонності означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року в справі «Білуха проти України» (Biluha v. Ukraine), п. 49).

Дослідивши обставини, зазначені відповідачем в обґрунтування заявленого відводу, суд приходить до висновку, що заява про відвід не містить підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України, які б слугували підставою для відводу головуючого судді.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 березня 2025 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду зі зустрічним позовом про солідарне стягнення штрафу за невиконання умов договору позики.

Ухвалою суду від 10 березня 2025 року відмовлено ОСОБА_4 у прийнятті зустрічної позовної заяви та поновленні строку для її подання, й повернуто відповідачу з підстав пропуску строку, встановленого ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва про відкриття провадження від 08 лютого 2024 року. Копію ухвали відповідач отримав 18 березня 2024 року, а із зустрічним позовом звернувся 07 березня 2025 року, тобто майже через рік.

Стаття 353 ЦПК України не передбачає оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у прийнятті зустрічного позову окремо від рішення суду.

Суд погоджується, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України в апеляційному порядку окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала про повернення заяви позивачеві, тому прийнята ухвала може бути предметом апеляційного перегляду. Проте, це не свідчить про упередженість суду та перешкоду в апеляційному оскарженню, з огляду на те, що питання відкриття апеляційного провадження належить до виключної компетенції суду апеляційної інстанції (стаття 357 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, незгода сторони відповідача з прийнятими суддею процесуальними рішеннями не може бути підставою для відводу.

Дослідивши обставини, на які відповідач посилається в заяві про відвід судді, а саме йогоо незгоду із прийнятою суддею 10 березня 2025 року ухвалою про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви та зазначення що вона не підлягає апеляційному оскарженню, суд вважає не свідчить про упередженість судді та не може бути підставою для відводу.

Припущення відповідача щодо упередженості головуючого по справі зводиться до незгоди сторони з прийнятими головуючим у справі процесуальними рішеннями, а тому не може бути підставою для відводу. Варто зауважити, що судом здійснюються усі процесуальні дії в передбачений процесуальним законодавством строки та порядку, що вказує на відсутність упередженості суду при розгляді даної справи. Таким чином викладені підставі у заяві ОСОБА_4 відповідно до вимог процесуального законодавства не можуть бути підставою для відводу судді.

З огляду на викладене, вважаю, що заявником не зазначені та не доведені обставини, які викликають сумнів в об`єктивності, неупередженості судді Шролик І.С. при розгляді цивільної справи, у зв`язку з чим заява про відвід задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні заяви про відвід головуючому судді Шролик І.С. з розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 19 березня 2025 року.

Суддя І.С. Шролик