У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Люботин

Суддя Люботинського міського суду Харківської області Сухоруков І.М. розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач звернувся системою «електронний суд» до Харківського районного суду Харківської області із даним позовом, в якому вказав, що 31.10.2021 року відповідачка уклала із ТОВ «ВЕЛЛФІН» кредитний договір. Відповідачка свої обов`язки за договором не виконала, внаслідок чого, у неї виникла заборгованість станом на 17.10.2024 у розмірі 24000,00 грн, яка складається з 8000,00 грн заборгованості за основним боргом, 16000,00 грн заборгованості за процентами. Позивач просить стягнути цю суму з відповідачки.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13.01.2025 справу направлено до Люботинського міського суду Харківської області за підсудністю.

Позивачем при зверненні до суду не виконано вимоги п.п. 5, 8 ч.3 ст.175, ч.1 ст.177 ЦПК України, а саме:

-позивачем не зазначено усіх доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема: отримання відповідачкою кредиту (у тому числі на відкритий банківський рахунок) та використання відповідачкою кредитних коштів;

-позивачем не викладено усіх обставин, якими він обґрунтовує позов не зазначено яким положенням кредитного договору передбачено нарахування комісії, за які послуги вона нараховується та у якому розмірі;

-не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). За положеннями ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Разом з тим, письмових доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, та прострочення їх сплати до позовної заяви додано не було.

Про неможливість подання до суду таких доказів у позовній заяві нічого не зазначено.

Також, у порушення приписів абзацу 2 ч.1 ст.177 ЦПК України, позивачем не надано належних доказів направлення копії позову з додатками відповідачці.

Суд не може вважати належним та допустимим доказом наданий представником позивача реєстр згрупованих відправлень рекомендованих листів №25.10.2024 ф.103, де за порядковим номером «19» є запис про направлення кореспонденції на адресу ОСОБА_1 , оскільки з даного доказу неможливо встановити, які саме документи були направлені відповідачці.

У відповідності до положень пунктів 59, 61 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Із наведених норм вбачається, що належним доказом направлення копії заяви про заміну сторони виконавчого провадження та доданих до неї документів іншим учасникам справи може бути лише бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення.

Саме опис вкладення є офіційним підтвердженням наявності у відправленні того пакету документів, який був надісланий відправником (постанова Верховного Суду від 18.04.2019 року у справі №914/1955/17).

Згідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, з метою усунення вказаних недоліків позовної заяви,позивачу слід:

-зазначити та надати докази, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема: отримання відповідачем кредиту (у тому числі й у вигляді зарахування кредиту на банківський рахунок відповідачки);

-на виконання вимог абз.2 ч.1 ст. 177 ЦПК України, позивачу необхідно надати належний доказ направлення відповідачці на її актуальну адресу копії позову з додатками; таким доказом може бути бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення.

У разі виникнення складнощів у отриманні доказів, у тому числі й тих, що містять банківську таємницю, позивач не позбавлений права подати до суду мотивоване клопотання про витребування таких доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без руху.

Запропонувати позивачу виправити недоліки позовної заяви в п`ятиденний строк з моменту отримання даної ухвали і роз`яснити, що у випадку не виконання вимог суду позовна заява буде вважатися не поданою і буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Сухоруков