Справа № 487/7464/24
Провадження № 2/487/811/25
19.03.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого-судді А.А. Лагоди
секретаря К.Е. Мамчур
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Коваля Олега Володимировича до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення коштів за невиконання умов договору,
03.09.2024 Заводським районним судом м. Миколаєва прийнято ухвалу про передачу на розгляд Корольовського районного суду м. Житомир зазначеного вище позову.
21.10.2024 Корольовським районним судом м. Житомир прийнято ухвалу якою повернуто матеріали за вказаним вище позовом до Заводського районного суду м. Миколаєва.
02.12.2024 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа надійшла судді Лагоді А.А.
Ухвалою суду від 04.12.2024 відкрито спрощене провадження по справі.
В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.
Сторона відповідача в чергове призначене судове засідання не з`явилась, про час та дату судового засідання повідомлено належними чином, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надано.
В судове засідання третя особа не з`явилась, раніше в судовому засіданні підтримала позов у повному об`ємі, при цьому зазначила, що вона є власником квартири де мали бути встановлені металопластикові конструкції та вона дала відповідну згоду позивачу на їх замовлення ФОП ОСОБА_2 та встановлення у квартирі.
Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо здійснити на підставі наявних у справі матеріалів.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 13.11.2023 ОСОБА_1 уклав з ФОП ОСОБА_2 договір №ОД 7050, згідно п. 1 якого виконавець зобов`язався організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій.
Відповідно до п.1.2 договору замовник зобов`язується оплатити та прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов даного договору.
Якість виробів, що постачаються за договором, повинна відповідати технічним умовам виконавця, нормам якості для даного виду виробів (п1.3 договору).
Загальна площа виробів становить 13,8кв.м. (п.1.4 договору) (вчинено запис рукою про монтаж).
Згідно з п.3.2. вказаного договору, відповідач зобов`язаний був передати готові вироби впродовж 30 робочих днів з моменту виконання п.3.1 договору.
У разі невиконання умов п. 3.2. договору, відповідач зобов`язаний виплатити на користь позивача неустойку у розмірі 0.1% вартості даного договору за кожен день такого прострочення (п. 4.3).
Зобов`язання відповідача за умовами даного Договору вважаються виконаними у повному обсязі після підписання позивачем акту приймання - передачі Виробів (п.3.9).
Договір діє від дня його підписання до повного його виконання сторонами всіх взятих на себе зобов`язань (п. 3.12).
Вироби мали бути встановлені в квартирі АДРЕСА_1 яка належить на праві власності третій особі ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.09.2009.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1. ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Положеннями ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Аналізуючи підстави звернення до суду з вказаним позовом, характер правовідносин, що виникли між сторонами, норми матеріального права, які їх регулюють, встановлено, що оспорюваний правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду.
Згідно з частинами першою, другою статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями частин першої та третьої статті 857 ЦК України підтверджено обов`язок підрядника виконати роботу відповідно до умов договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимог, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
В частинах першій-п`ятій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою, зокрема, передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.
Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.
У разі коли виконавець не може виконати роботу згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи, якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Правові наслідки зміни або розірвання договору передбачені статтею 653 ЦК України. Так, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.
У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
Судом встановлено, що відповідно згідно п.3.2. договору відповідач зобов`язаний був передати готові вироби впродовж 30 робочих днів з моменту оплати вартості виробів, оплату вартості виробів позивач здійснив 13.11.2023.
Оскільки підрядником не був виконаний договір, тобто він відступив від умов договору, тому замовник відповідно до ст. 865 ЦК України має право вимагати за своїм вибором розірвання договору та відшкодування збитків, що кореспондується з положеннями ст.611 ЦК України.
За положеннями ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Сторони передбачили в договорі неустойку в розмірі 0,1% від вартості договору в разі невиконання п.3.2 договору виконавцем.
Суд приходить до висновку, що прострочення для відповідача виникає з 26.12.2023 (за період з 14.11.2023 по 25.12.2023 є 30 робочих днів), а не з 15.12.2023 як вказує позивач і тому прострочення триває 107 днів. Позивач визнає про постачання йому виробу 10.04.2024. що свідчить про прострочення виконання по договору та підставність стягнення неустойки в розмірі 4277,86грн. (39,98 х 107).
Щодо стягнення витрат на встановлення металопластикової конструкції суд виходить з наступного.
Відповідач не надав суду доказів контрольних замірів для уточнення розмірів виробу як і доказів прийому-передачі виробу позивачу на противагу наданих позивачем фотографій влаштованого виробу з явними ознаками невідповідності його розміру розмірам балкону, що в свою чергу змусило відповідача здійснити додаткові роботи для монтажу виробу, вартість придбаних додатково матеріалів склав 2816,47 грн., що підтверджується видатковими накладними, фіскальними чеками.
Враховуючи, що придбання позивачем таких матеріалів зумовлено неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань по договору суд приходить до висновку про покладення на відповідача обов`язку компенсувати вартість таких матеріалів позивачу в сумі 2816,47 грн. Що стосується стягнення різниці в 1500,00 грн. витрат на встановлення виробу то суд не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки позивач не надав відповідний договір з іншими особами.
Щодо спорів про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.
Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди, позивач зазначає про настання для нього негативних наслідків унаслідок невиконання відповідачем договору, зокрема, здійснення додаткових зусиль для встановлення виробу пов`язаного з його недоліками, що був замовлений за договором.
Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо виконання підрядних робіт.
Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Наявність указаних вище обставин під час розгляду справи позивачем доведено, а тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково в сумі 2000,00 грн.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із підпунктом 1, 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсотки ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до суду позовної заяви не майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позивач на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору у цій справі, а тому не сплачував судовий збір при зверненні з позовною заявою.
Частиною 6 статті 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким, чином враховуючи, загальну ціну позову в розмірі 11 094,33 грн. та часткове задоволення вимог сторони позивача в розмірі 9094,33 грн. за двома вимогами з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір в розмірі 1985,70 грн. (9094,33 грн. : 11 094,33 грн. х 2422,40 грн.).
Керуючись ст.10, 18, 23, 76, 279, 258, 259, 263-265, 282, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Коваля Олега Володимировича до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення коштів за невиконання умов договору задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку в розмірі 4277,86грн. за неналежне виконання зобов`язань по договору №ОД 7050 про виготовлення, передачу у власність позивача ПВХ конструкцій від 13.11.2023, вартість будівельних матеріалів в сумі 2816,47грн. та моральну шкоду в сумі 2000,00грн., а всього 9094,33грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1985,70 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , не відомий р.н., РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя А.А. Лагода