Справа № 216/8799/24
провадження №2/216/1176/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2025 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Гайтко Л.А.
за участю секретаря судового засідання Маленька Т.О.
без участі сторін та без застосування технічного запису
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -
До Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.
Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, у якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі, слухати справу без застосування технічного запису та у заочному порядку.
Відповідачка ОСОБА_1 в жодне судове засідання не з`явилася, судові повістки направлені їй за адресою, зазначеною в позовній заяві не отримує, інформації щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст. 131 ЦПК України суду не надано. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, не надала суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд визнає неповажною неявку відповідача, та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди представника позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги включають послуги з постачання та розподілу природного газу. Згідно ч.2 ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуги з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.
Згідно постанови НКРЕКП №1588 від 21.05.2015 року про видачу ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕАЗ ЗБУТ» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ (ліцензію переоформлено на безстрокову постановою НКРЕКП №2247 від 01.09.2015 року).
Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також згідно Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМ України № 2246 від 09.12.1999 року, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» надає фізичній особі-споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за його місцем проживання. Відповідно до договору про надання населенню послуг з газопостачання, постачальник (заявник) зобов`язується постачати природний газ споживачеві (боржнику), членам його сім`ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, житловому будинку, для побутових потреб (приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень), а боржник зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги з газопостачання за встановленими цінами, у строки і на умовах, що передбачені цим договором.
27.11.2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, які регулюють відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної систем и/газотранспортної системи.
Згідно ст.12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на підставі договорів, які укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
Відповідно до п.2 розділу 3 Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. На письмову вимогу побутового споживача постачальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення безкоштовно надати побутовому споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам. Однак, відповідна заява від Відповідача не надходила.
Згідно п. 4 розділу 3 Правил постачання природного газу, для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднання та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил.
У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі (ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498.
Згідно п.1 гл. 3 Розділу 6 Кодексу споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Відповідно до п.3 глави 3 Розділу 6 Кодексу договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.
В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Договори про надання комунальних послуг, в яких умови договору встановлюються в стандартних формах та є типовими для всіх контрагентів, відносяться до договорів приєднання. Згідно ст.364 ЦК України, одна сторона по такому договору , яка надає комунальні послуги, пропонує умови договору в цілому, друга сторона не може пропонувати своїх умов та має вибір: чи приєднуватися до договору в цілому, чи не приєднуватися взагалі.
Відповідно п.5 гл.4 розділу 9 Кодексу ГРМ, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.
На підставі п.13 ч. 1 ст.1, ч. 1 ст.2, ч. 1 ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» іншою стороною правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживач (індивідуальні або колективні).
Згідно п.4 гл.1 Кодексу ГРМ, побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Аналогічне визначення поняття «побутового споживача» зазначено в пункті 5 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 та п.4 глави 1 Розділу 1 Кодексу газорозподільних систем).
Як вбачається із документів доданих до позовної заяви Відповідач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору постачання природного газу побутовим споживачам постачальник (Позивач) зобов`язується постачати природний газ Споживачу (Відповідачу) в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за спожитий природний газ, та підтверджується доданими до позову документами, Відповідач фактично споживала природний газ за період з 01.01.2021 року до 01.05.2022 року. Зазначені в позові акти та документи підтверджують її згоду приєднатися до умов договору постачання природного газу побутовому споживачу та споживання Відповідачем за зазначеною адресою природного газу.
Окрім того, згода приєднатись до умов договору підтверджується і частковою оплатою вартості отриманого природного газу. Інформація про оплату за період споживання газу зазначена у розрахунку заборгованості.
Згідно п.10 Розділу III Правил, за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу. У разі коли об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів). Також відповідно до п.3,4 гл.1 Розділу 10 Кодексу ГРМ на об`єкті споживача в точці вимірювання організовується єдиний комерційний вузол обліку газу (газовий лічильник). Передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку газу.
Згідно ч.3 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово - комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Споживання послуги передбачає не тільки користування її благами, а і виконання обов`язків споживача, пов`язаних з таким використанням та їх усвідомлення ще до початку такого використання.
Так, відповідно до п.4 гл.4 розділу 9 Кодексу газорозподільних систем (в редакції, що діяла на час виникнення боргу) побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Критерії віднесення споживачів до певних груп споживання визначені Додатком №1 до кодексу.
Також, згідно п. 3 гл.4 Розділу 9 Кодексу ГРМ, споживач зобов`язаний своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об`єкті. Крім цього, у разі тимчасового непроживання зареєстрованих на об`єкті споживача осіб споживач (або уповноважена ним особа) має своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк повідомити про це Оператора ГРМ та надати документи, які підтверджують відсутність зареєстрованої особи. Якщо період відсутності зареєстрованої особи буде перевищувати шість місяців, споживач (або уповноважена ним особа) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду має надавати Оператору ГРМ оновлену письмову заяву з відповідними підтвердними документами.
Крім цього, відповідно до п.6 гл.3 Розділ 6 Кодексу ГРМ якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта та/або зміни форми власності чи власника цього об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладення договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладення договору розподілу природного газу. Якщо додані до заяви про внесення змін до персоніфікованих даних або про укладення договору розподілу природного газу з новим власником об`єкта дані потребують уточнення, оператор ГРМ протягом 5 робочих днів з дня реєстрації заяви направляє споживачу (замовнику) письмовий запит щодо уточнення даних. За відсутності зауважень або після їх усунення оператор ГРМ протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви (або дати усунення зауваження) повідомляє споживача про коригування персоніфікованих даних.
Це свідчить, що саме на споживача послуг з газопостачання покладається законодавцем обов`язок щодо інформування оператора ГРМ про зміни персоніфікованих даних споживача цих послуг, а також на даний час відсутня жодна норма права, яка передбачає обов`язок оператора ГРМ за власної ініціативи встановлювати (вносити зміни) персоніфіковані дані щодо об`єкта газоспоживання, кількості і виду газового обладнання, кола осіб, які за цим об`єктом зареєстровані чи за відсутності відповідної реєстрації місця проживання є користувачами послуг з газопостачання.
Тим більше, що згідно п.5 гл. 3 розділу 6 Кодексу ГРМ інформація про споживача природного газу і споживання за відповідним об`єктом у оператора ГРМ зберігається в обсязі, щоб персоніфіковані дані мали бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу. Також обов`язок щодо своєчасного (протягом 1 місяця) повідомлення всіх змін персоніфікованих даних покладається безпосередньо на споживача (п.7.4 розділу 7, п.12.4 розділу 12 Типового договору розподілу природного газу), що є Відповідачем за позовом по цій справі.
Згідно абз.6-10 п.4 гл.4 розділу 9 Кодексу ГРМ Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань. Якщо у споживача, який використовує природний газ комплексно (для опалення, приготування їжі та/або підігріву води), на дату контрольного зняття показань ЗВТ показання лічильника газу будуть менші, ніж надані споживачем за попередній місяць в опалювальний період, то ці контрольні показання вважаються фактичними показаннями лічильника природного газу станом на 01 число місяця, в якому провадиться таке контрольне зняття показань ЗВТ. Якщо в установленому законодавством порядку відбуваються зміни критеріїв (зокрема зміна приладів або площі), за якими побутовий споживач був віднесений до певної групи споживання, Оператор ГРМ змінює по об`єкту споживача його групу споживання. Розрахунок планових місячних обсягів споживання на наступний календарний рік визначається Оператором ГРМ з урахуванням підсумків поточного календарного року.
На підставі п.5 гл.4 розділу 9 Кодексу ГРМ після визначення за підсумками розрахункового періоду (газового місяця) об`єму розподіленого та спожитого природного газу по об`єкту побутового споживача Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії за трьома одиницями виміру: у кВт год, Гкал, МДж. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.
Відповідно до вимог частини 2 статті 13 ЗУ «Про ринок природного газу», пункту 22 розділу III Правила постачання №2496, споживач зобов`язаний укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів (п.22 Правила постачання №2496); 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.
Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Умови Типового договору постачання природного газу є однаковими для всіх побутових споживачів України.
Пунктом 2.1 Типового договору постачання природного газу Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.
Згідно ч.1 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Враховуючи, що згідно п.23, п.24 розділу III Правил постачання природного газу періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць, розрахунки за послуги з газопостачання проводяться на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, то після закінчення календарного місяця, в якому був спожитий природний газ, в наступному за цим місяцем має бути самостійно сплачений об`єм спожитого природного газу.
Відповідно до пункту 4.3 Типового договору постачання розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Згідно абзацу 1-3 пункт 4.4 розділу IV Типового договору постачання об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається одним із способів: 1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; або 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період.
Підпунктом 1 пункту 5.2 розділу V Типового договору постачання передбачений обов`язок споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг Постачальника згідно з умовами цього Договору, а підпунктом 1 пункту 6.1 розділу VI відповідно передбачено право Постачальника отримувати від Споживача плату за поставлений природний газ.
Тобто обов`язок сплатити вартість спожитого в поточному місяці природного газу виникає у споживача після закінчення місяця споживання та після визначення обсягу спожитого природного газу в наступному календарному місяці не пізніше 25 числа.
Враховуючи, що обов`язок сплатити вартість спожитого в поточному місяці природного газу виникає у споживача після закінчення місяця споживання до 25 числа наступного місяцю. Так, наприклад, газ спожитий в грудні 2020 року мав бути сплачений споживачем до 25 січня 2021 року або спожитий в січні 2021 року - до 25 лютого 2021 року, тому строк позовної давності в три роки по стягненню заборгованості починає обчислюватися відповідно з 25 січня 2021 року і спливає 24 січня 2024 року та з 25 лютого 2021 року і спливає 24 лютого 2024 року.
Згідно п.19 Правил у разі виникнення у споживача заборгованості за договором постачання природного газу за домовленістю сторін (постачальника та споживача) може бути укладений графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості (абз.1). У разі відсутності діючого графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення, (абз.2).
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог частини 2 статті 13 ЗУ «Про ринок природного газу», пункту 22 розділу III Правил, споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно із умовами договору.
Частиною 1 статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Пунктом 5 частини 2 статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.
На підставі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За період з моменту визначення Позивачем сум до сплати за спожитий газ і до моменту подання позову до Суду Відповідачем не подавалися заперечення до Позивача, не оскаржувалися до судових установ нараховані суми, не здійснювалось добровільно жодної оплати в рахунок погашення заборгованості, не ініціювалося розірвання та припинення договору та не здійснювалось інших активних дій, які б можна було кваліфікувати як належне виконання договірних зобов`язань.
Також, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, а саме: 4762,16 грн. - інфляційні витрати та 1590,30 грн. - 3 % річних, що підтверджується розрахунком.
ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» зверталось в 22.11.2022 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 , але 28.10.2022 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 13.12.2022 року була винесена ухвала про відмову у видачі судового наказу (№216/5293/220.
Згідно ст. 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.264 перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом є лише частина вимог, право на яку має позивач.
Згідно частини 3 ст.264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується, а тому строк позовної давності тривалістю в три роки для вимог заявлених по даній позовній заяві починає обчислюватися з серпня 2024 року.
Згідно частини 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Окрім того, Центрально - Міським районним судом м. Кривого Рогу була розглянута цивільна справа № 216/1916/16-ц за позовом ОСОБА_1 (що є відповідачем по цьому позову) до Центрально-Міської районної у місті ради (м. Кривого Рогу) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та 27.10.2016 року винесено судове рішення, яке набуло чинності 08.11.2016 року, згідно якого позовні вимоги ОСОБА_1 було повністю задоволені, а також судовим рішенням був встановлений факт постійного проживання (мешкання) ОСОБА_1 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , постійного ведення господарства і оплати комунальних послуг за цей будинок. Встановлення даного факту по цивільній справі № 216/1916/16-ц, належить до обставин, що є підставою для звільнення від доказування згідно ст.82 ЦПК України.
Але після винесення судового рішення по цивільній справі № 216/1916/16-ц та оформлення документі про набуття спадщини і права власності на нерухоме майно, відповідна інформація і документи не були подані відповідачем до Позивача (як постачальника газу згідно правовідносин) як на момент їх існування, так і на момент подання позову.
З боку відповідача, всупереч ст.81 ЦПК України доказів відсутності вказаної заборгованості суду не надано.
З урахуванням викладеного, оцінюючи надані у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд приходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.
Виходячи з викладеного, керуючись ст.11, ст.15, ст.16, ст.133, ст.264, ст.509, ст.526, ст.527, ст.530, ст.610, ст.625 Цивільного кодексу України, ст.64, ст.67, ст.68 Житлового кодексу України, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-283, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Л.А. ГАЙТКО