Справа №635/724/25
Провадження №6/639/35/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Рубіжного С.О., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс», заінтересовані особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Актив», ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс», в особі свого представника звернулось до Харківського районного суду Харківської області із заявою про заміну сторони стягувача, за вимогами якої просить замінити первісного стягувача ТОВ «ФК «Преміум Актив» на ТОВ «ФК «Технофінанс» у виконавчому провадженні № 67705555 щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. №4202 вчиненого 08.11.2021.

Як вбачається з копії Постанови про відкриття виконавчого провадження № 67705555 від 01.12.2021 року, місцем реєстрації боржника є: АДРЕСА_1 .

Вказана заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд».

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2025 року позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Згідно супровідного листа Харківського районного суду Харківської області від 12.02.2025 справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Харкова 13.03.2025 року.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2025 року для розгляду вказаної справи було визначено головуючого суддю Рубіжного С.О.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву необхідно передати за підсудністю на розгляд іншому суду, виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів заяви предметом спору є вимога про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Згідно положень п. 3 ч. 1ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", яка має назву "Місце виконання рішення", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Тобто законодавець пов`язує місце виконання рішення з місцем вчинення виконавчих дій конкретного боржника, яким може бути його місце проживання, місцем роботи, місцем отримання пенсії та/або місцем знаходження його майна.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21, відступивши від попередніх висновків, зазначила, що заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, та за вимогами статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Згідно статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Верховний суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 наголосив, що виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення саме з місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника.

Згідно Інформації про виконавче провадження, приватним виконавцем Амельченко В.П. від 01.12.2021 року про арешт коштів боржника у ВП № 67705555 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші що належать боржнику ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що відповідно до адміністративно територіальної одиниці відноситься до Холодногірського району міста Харкова.

Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 17.03.2025 року, та відповіді №1200940 від 17.03.2025 боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованою не значиться.

Таким чином, виконавчі дії по примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса проводяться приватним виконавцем за останнім відомим місцем реєстрації боржника.

Даних, які б свідчили, що виконавчі дії проводяться на території Жовтневого районного суду м. Харкова, суду не надано.

В свою чергу, до матеріалів заяви не додано жодних доказів того, що на території Новобоварського району м. Харкова проводяться будь які виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 67705555 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 4202 від 08.11.2021.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2025 року помилково направлено справу до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «незалежний і безсторонній суд, встановлений законом», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Вирішуючи питання про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справи до його юрисдикції (предметної та суб`єктивної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Розгляд справи судами з порушенням правил підсудності є порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 369/238/15-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України).

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1ст. 378 ЦПК України).

Враховуючи викладене, справа за заявою ТОВ «ФК «Технофінанс» про заміну сторони стягувача не підсудна Жовтневому районному суду м. Харкова, у зв`язку з чим цивільну справу слід передати для розгляду за належною підсудністю до Ленінського районного суду міста Харкова за місцем виконання виконавчого провадження.

За наведених обставин, керуючись ст. ст. 124, 125 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 3, 4, 23, 31, 32, 263, 353, 354, 355, 446 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 635/724/25 за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс», заінтересовані особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Актив», ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником - передати на розгляд за підсудністю до Ленінського районного суду міста Харкова.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Рубіжний