КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 370/329/23

номер провадження 22-ц/824/319/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 вересня 2023 року /суддя Білоцька Л.В./

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , про стягнення коштів за договором позики, в якому просив стягнути з останнього на свою користь заборгованість за договором позики у сумі 185 498,25 грн. та 18 092,43 грн. відсотків за користування коштами, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 25 вересня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 185 498,25 грн. заборгованості за договором позики та 18 092,43 грн. відсотків за користування коштами, судовий збір у розмірі 2035,92 грн. /а.с. 27-29/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не вірно з`ясовані обставини справи, зокрема, посилався на те, що не підписував спірний договір позики. Клопотав про призначення судової почеркознавчої експертизи. Також посилався на неналежне повідомлення про розгляд справи, у зв`язку з чим його було позбавлено права участі у судовому процесі.

ОСОБА_2 , який брав активну участь у розгляді апеляційної скарги, до моменту отримання висновку експертизи, в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, яка з`явилась у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 14.01.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики (а.с. 7).

Відповідно до п. 1 вказаного договору позикодавець передав у власність у момент підписання даного договору позичальникові грошові кошти в сумі 140 700 (сто сорок тисяч сімсот) гривень 00 копійок, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики в строк та на умовах, встановлених цим договором.

Сума коштів, передана позикодавцем позичальнику, становить еквівалент 5 072,61 доларів США за офіційним курсом НБУ, розміщеним на сайті https://bank.gov.ua, станом на дату укладення даного договору, а саме 27, 7372 гривень за один долар США.

Відповідно п. 2 договору позики позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві всю суму позики у гривні в еквіваленті 5 072,61 доларів США за офіційним курсом НБУ, розміщеним на сайті https://bank.gov.ua, станом на дату фактичного повернення коштів, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві всю суму позики у строк до «01» серпня 2022 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст. 1046 ЦК України про те, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідач зобов`язаний був повернути позивачу суму позики до 01.08.2022 року.

Разом з тим, кошти ОСОБА_2 станом на 22.09.2022 року за договором позики від 14.01.2022 року ОСОБА_3 не повернуті.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до даних офіційну сайту НБУ https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates, курс гривні відносно долара становить 36,5686 грн. за 1 дол. США. Тож, гривневий еквівалент заборгованості за договором позики, що підлягає стягненню з відповідача, станом на 22.09.2022 року становить 185 498,25 грн. оскільки грошове зобов`язання відповідача триває, офіційний курс гривні до долара США змінився та сума боргу станом на 22.09.2022 року становить 185 498,25 грн., з відповідача підлягають стягненню кошти в сумі 185 498,25 грн. Аналогічна позиція щодо розрахунку заборгованості, визначеного в еквіваленті іноземної валюти, викладена в Постанові ВП ВС від 07.07.2020 року у справі № 296/10217/15-ц.

Ст. 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

П. 3 договору позики встановлено, що в разі, коли позичальник своєчасно не поверне позикодавцю позику згідно визначеному у п. 3 цього договору строку, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю відсотки за користування коштами у розмірі 20 % річних від неповерненої суми позики за період з першого дня прострочення повернення позики до дня фактичного повернення позики.

Строк прострочення повернення позики станом на 25.01.2023 року становить 178 дні - з 01.08.2022 по 25.01.2023 року. Відповідно розмір 20 відсотків річних за користування коштами у сумі 185 498,25 грн. х 20% : 365 х 178 становить 18 092,43 грн.

На підтвердження своїх обґрунтувань щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, останнім надано суду розрахунок суми боргу, який суд прийняв. (а.с. 11-13).

Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, щодо неналежності підпису на спірному договорі позики ОСОБА_2 , були перевірені в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, шляхом проведення судової почеркознавчої експертизи, оскільки ОСОБА_2 не брав участі у розгляді справи в суді першої інстанції.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 13.01.2025 р. №10686/24-32, підпис від імені ОСОБА_2 у графі «ПОЗИЧАЛЬНИК» договору позики від 14.01.2022 р. виконаний ОСОБА_2 . /а.с. 163-165/

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 вересня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: