Справа № 352/98/25
Провадження № 2-др/352/10/25
УХВАЛА

20 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого Кузьменка С.В.,

за участю

секретаря судового засідання Пастух М.М.

розглянувши заяву представника Позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

за позовом ОСОБА_2 ,

до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2025 року розірвано шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 06 вересня 2017 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції в Івано-Франківській області, про що 06 вересня 2017 року зроблено актовий запис № 1789.

11 березня 2025 року представник Позивач звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, зазначивши, що судом не вирішено питання щодо залишення їй дошлюбного прізвища та не вирішено питання місця проживання дітей.

20 березня 2025 року в судове засідання не з`явились Позивач та Відповідач.

Представник позивача надіслав на адресу суду заяву про проведення судового засідання без Позивача та її представника.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 223 Цивільно процесуального України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до положень частини першої статті 270 Цивільно процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

В прохальній частині позовної заяви представником ОСОБА_2 поставлено три вимоги, а саме про розірвання шлюбу, залишення дошлюбного прізвища та залишення проживання дітей із матір`ю.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 1211, 20 гривень як за одну позовну вимогу немайнового характеру, яка розглянута Судом та ухвалено рішення по суті, а саме прийнято рішення про розірвання шлюбу.

щодо зміни прізвища Позивача

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище, у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини шостої статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу.

Таким чином, вибір прізвища є особистим немайновим правом особи після розірвання шлюбу, яке особа вправі реалізувати в позасудовому порядку та яке не порушено, не визнано та не оспорено будь-якою особою, в тому числі Відповідачем.

Позивач вправі в будь який час, в позасудовому порядку, звернутися в органи РАЦС із заявою про зміну прізвища у загальному порядку, для чого не потребується ухвалення судового рішення.

щодо залишення проживання дітей із матір`ю

Відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно частини першої та другої статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Стосовно прохання позивача щодо залишення дітей проживати з матір`ю, то суд зазначає, що у позовній заяві позивачем вказано, що діти на даний час проживають із нею, нічого не зазначається щодо та спору з даного приводу між сторонами, а матеріалами справи не підтверджено, Відповідач не надав до суду заперечення чи відзив, а тому з урахуванням положень статті 4 ЦПК України до задоволення не підлягає.

Таким чином, Суд доходить до висновку, що в заяві про ухвалення додаткового рішення не зазначено жодної із підстав, зазначених у статті 270 Цивільно процесуального України, перелік яких є вичерпним, для ухвалення додаткового рішення, в зв`язку із чим вважає необхідним відмовити представнику Позивача ОСОБА_1 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 270 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Сергій КУЗЬМЕНКО