САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/2470/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Богатько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Наталія Сергіївна про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Наталія Сергіївна про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за законом,-

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2024 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Наталія Сергіївна про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог (з урахуванням наданої уточненої позовної заяви) позивач посилається на те, що 21 квітня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача помер. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з наступного: земельної ділянки розміром 544,0 кв.м. та 443,0 кв.м. та 57/100 частки житлового будинку позначеного літерою «А-!» та загальною площею 62,6 кв.м., примикають житловий будинок В-1 загальною площею 33,4 кв.м., у тому числі житловою площею 19,4 кв.м., літня кухня Б, убиральня Ж, сарай Г, сарай (тим час) Б, убиральня З, вхід в погріб Н, сарай О, душ П, інші споруди К 1-10, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до ст.1261 ЦК України, за спадщиною після смерті ОСОБА_5 звернулась позивач та син ОСОБА_5 від першого шлюбу, а саме: ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивач і ставить вимогу до відповідача, оскільки останній претендує на спадщину від померлого, проте останній пропустив шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини, оскільки заяву було подано 29 березня 2023 року. Також в даній заяві відповідачу третьою особою було роз`яснено п.3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Проте вважає, що строк для прийняття спадщини відповідачем пропущено у зв`язку з наступним. Зазначає, що позивач, як дружина спадкодавця є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, оскільки відповідач пропустив строк для прийняття спадщини та є таким, що спадщину не прийняв. Виходячи з того, що відповідачем також подано заяву про прийняття спадщини з пропуском строку встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, та є ймовірність того, що ним може бути отримане свідоцтво про право на спадщину з урахуванням того, що він пропустив строк та повинен вважатися таким, що спадщину не прийняв, порушується її право власності, а саме щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом як єдиної спадкоємиці після смерті її чоловіка на все належне йому майно. Просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на з 57/100 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з житлового будинку позначеного літерою «А-1» та загальною площею 92,4 кв.м., у тому числі житловою площею 62,6 кв.м., примикають житловий будинок В-1 загальною площею 33,4 кв.м., у тому числі житловою площею 19,4кв.м., літня кухня Б, убиральня Ж, сарай Г, сарай (тим час) Б, убиральня З, вхід в погріб Н, сарай А, сарай О, душ П, інші споруди К 1-10 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки розміром 0,0544 га, кадастровий номер :09:070:0004, земельну ділянку розміром 0,0349 га, кадастровий номер :09:070:0017 та земельної ділянки розміром 0,0094 га, кадастровий номер :09:070:0018, які розташовані на території АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 липня 2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

19 грудня 2024 року від представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 надійшов відзив на первісну позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог, як безпідставних та необґрунтованих.

19 грудня 2024 року від представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Наталія Сергіївна про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_5 батько Позивача за зустрічним позовом (Відповідача за первісним позовом) ОСОБА_2 . 31.10.2006 року батьком Позивача за зустрічним позовом (Відповідача за первісним позовом) ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку, а саме 57/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та договір купівлі-продажу земельних ділянок розміром 0,544 га, а також 0,0443 га, призначених для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Зазначене майно було придбане батьком Позивача за зустрічним позовом (Відповідача за первісним позовом) за власні кошти від продажу його частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 та його власних заощадженнь. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько Позивача за зустрічним позовом (Відповідача за первісним позовом) ОСОБА_5 . 29 березня 2023 року Позивач за зустрічним позовом (Відповідач за первісним позовом) звернувся до приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та 13 грудня 2024 року отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у спадкоємця відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, а саме у ОСОБА_2 відсутні на руках правовстановлюючі документи на частину житлового будинку та земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 на ім`я померлого ОСОБА_5 . Відповідачка за зустрічним позовом (Позивачка за первісним позовом) ОСОБА_1 не надає ані ОСОБА_2 , ані нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на майно, що належало померлому. А тому, об`єктивної можливості оформити у нотаріуса спадщину після смерті батька ОСОБА_2 не має, оскільки правовстановлюючі документи померлого ОСОБА_5 знаходяться у ОСОБА_1 , зауважу документи не загублені, а ОСОБА_1 не визнається право ОСОБА_2 на спадщину після смерті батька, тому він змушений звертатись за судовим захистом порушеного права із зустрічним позовом. У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_2 не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з наступних причин. Необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) створили Позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 перешкоди у тому, щоб своєчасно у передбачений ст.1270 ЦК України, подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Загальновідомими обставинами, які не потребують доказування, відповідно до ст.82 ЦПК України є введення воєнного стану Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, який продовжений понині. Таким, чином існували об`єктивні, непереборні істотні труднощі, які перешкоджали Позивачу за зустрічним позовом (Відповідач за первісним позовом) ОСОБА_2 в шестимісячний строк звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обставина нечіткості норм національного законодавства щодо строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану є загальновідомою та достатньою підставою для надання йому додаткового строку для прийняття спадщини. Тому такі зміни строків прийняття спадщини також вплинули на можливість своєчасного звернення до нотаріуса Позивачем за зустрічним позовом (Відповідачем за первісним позовом) із заявою про прийняття спадщини, до того ж приватним нотаріусом була прийнята заява про прийняття спадщини відповідно до діючого на той час законодавства, оскільки у зв`язку із збройною агресією у спадкоємців виникали труднощі з подання заяв про прийняття спадщини у передбачений ЦПК України строк. Просить суд визнати причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини поважними; визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті його батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ; визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на: 1/2 частку з 57/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частку земельної ділянки площею 0.0544 га кадастровий номер: :09:070:0004; 1/2 частку земельної ділянки площею 0.0349 кадастровий номер: :09:070:0017; 1/2 частку земельної ділянки площею 0.0094 кадастровий номер: :09:070:0018.

10 березня 2025 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просили задовольнити первісну (уточнену) позовну заяву, а в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні первісної (уточненої) позовної заяви, а зустрічну позовну заяву задовольнити.

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н.С. в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, раніше надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2006 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,544 га, призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 15, кадастровий номер земельної ділянки: :09:070:0004 (84515005), державного акту на право приватної власності на землю ІУ-ДП №012604 Д*№ 035309 код ДЗК 84515004, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міськради 15.02.2001 року № 351, розміром 0,0443 призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 035309 від 19.04.2001 року (т.1, а.с.19-20).

31 жовтня 2006 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку, а саме 57/100 частин домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 . До 57/100 частин житлового будинку шл.блок. будинку, розташованих на земельній ділянці площею 1679,0 кв.м. (по фактичному користуванню, з них: держакт на земельну ділянку площею 544,0 кв.м. на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.08.2005 р. за № 1-1199 виданий ОСОБА_6 , держакт на земельну ділянку площею 443,0 кв.м. на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міськради від 15.02.2001 р. за № 351 виданий ОСОБА_7 ), позначеного у плані літерою «А-1», та загальною площею 92,4 кв.м., у тому числі житловою площею 62,6 кв.м., примикають: житловий будинок В-1 шл. бл., загальною площею 33,4 кв.м., у тому числі житловою площею 19,4 кв.м., літня кухня Б шл. блок., убиральня Ж дерев., сарай Г шл.блок., сарай (тим.час.) Е дер., убиральня З мет., вхід в погріб Н цегла., сарай Л дер., сарай О цегла., душ П, інші споруди К-1-10 (т.1 а.с. 21-24).

21 квітня 2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом Серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.29).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що 11 червня 2022 року складено відповідний актовий запис № 1173, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 (т.1 а.с.30).

ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (т.1 а.с. 209).

З копії спадкової справи № 92/2022, відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н.С. 17 серпня 2022 року (т.1 а.с.185), в той час, як ОСОБА_2 звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н.С. 29 березня 2023 року (т.1 а.с.197).

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частинами 1-2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, яка діяла на момент звернення ОСОБА_2 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини) встановлено наступне: установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Пунктом 1-3 Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 зазначеного Закону . Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

З постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 13 грудня 2024 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 57/200 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та на частину земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 , оскільки у ОСОБА_2 відсутні на руках правовстановлюючі документи на частину житлового будинку та земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 на ім`я померлого ОСОБА_5 (Т-2, а.с. 12).

З даної постанови не вбачається, що ОСОБА_2 відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 у зв`язку у пропуском встановленого законом строку на прийняття спадщини, відтак, ОСОБА_2 не пропущено строк для прийняття спадщини.

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 ст. 321 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

В постанові Верховного Суду від 18.01.2023 року у справі №580/1300/22 викладено правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином походять від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. У юридичній практиці зазначений термін також має такі альтернативні назви як правомірні, законні, розумні або виправдані сподівання. Принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України). Реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими. Принцип легітимних очікувань властивий, головним чином, для публічно-правових спорів, що вирішуються адміністративними судами, оскільки у сукупності з принципами правової визначеності та належного урядування створює надійну основу для гарантування реалізації в Україні основної ідеї/мети системи адміністративних судів, а саме, захисти «малої людини» від «великої держави», в особі її багаточисленних суб`єктів владних повноважень, які наділені множинністю повноважень та низкою механізмів владного примусу. Легітимні очікування не можна ототожнювати із сподіваннями, що виникають на підставі особистого сприйняття або помилкової оцінки певних обставин чи правових норм; не можуть виникати легітимні очікування, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства; обов`язковою умовою, за наявності якої певне сподівання (вимога) особи набуває ознак легітимного очікування є те, що таке очікування (вимога) має належне правове підґрунтя, тобто наявне достатнє джерело для відповідного очікування (вимоги). Правовим підґрунтям для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норми права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі приписів щодо певного права, яке однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, який визначає механізм реалізації такого права, не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 не було пропущено строк для прийняття спадщини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги за первісним (уточненим) позовом та зустрічним позовом, а саме: визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кожним право власності на 57/200 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з житлового будинку позначеного літерою «А-1» та загальною площею 92,4 кв.м., у тому числі житловою площею 62,6 кв.м., примикають житловий будинок В-1 загальною площею 33,4 кв.м., у тому числі житловою площею 19,4кв.м., літня кухня Б, убиральня Ж, сарай Г, сарай (тим час) Б, убиральня З, вхід в погріб Н, сарай А, сарай О, душ П, інші споруди К 1-10; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним окремо на частину земельних ділянок: розміром 0,0544 га, кадастровий номер :09:070:0004; розміром 0,0349 га, кадастровий номер :09:070:0017; розміром 0,0094 га, кадастровий номер :09:070:0018, які розташовані на території АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 316, 328, 321, 391, 1216, 1218, 1220, 1258, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10-13, 19, 76-84, 141, 223, 258-259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ), Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Наталія Сергіївна (м. Дніпро, вул. Леоніда Каденюка, буд. 18, прим. 3) про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 57/200 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з житлового будинку позначеного літерою «А-1» та загальною площею 92,4 кв.м., у тому числі житловою площею 62,6 кв.м., примикають житловий будинок В-1 загальною площею 33,4 кв.м., у тому числі житловою площею 19,4кв.м., літня кухня Б, убиральня Ж, сарай Г, сарай (тим час) Б, убиральня З, вхід в погріб Н, сарай А, сарай О, душ П, інші споруди К 1-10 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельних ділянок: розміром 0,0544 га, кадастровий номер :09:070:0004; розміром 0,0349 га, кадастровий номер :09:070:0017; розміром 0,0094 га, кадастровий номер :09:070:0018, які розташовані на території АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Наталія Сергіївна про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 57/200 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з житлового будинку позначеного літерою «А-1» та загальною площею 92,4 кв.м., у тому числі житловою площею 62,6 кв.м., примикають житловий будинок В-1 загальною площею 33,4 кв.м., у тому числі житловою площею 19,4кв.м., літня кухня Б, убиральня Ж, сарай Г, сарай (тим час) Б, убиральня З, вхід в погріб Н, сарай А, сарай О, душ П, інші споруди К 1-10, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину земельних ділянок: розміром 0,0544 га, кадастровий номер :09:070:0004; розміром 0,0349 га, кадастровий номер :09:070:0017; розміром 0,0094 га, кадастровий номер :09:070:0018, які розташовані на території АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев