УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про зупинення провадження у справі

13 березня 2025 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Лутая А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Косєй К.В. 05 грудня 2024 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи по суті провести у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

27 січня 2025 року до суду надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_2 , в якому він просить, на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, зупинити провадження у справі, у зв`язку з тим, що він на даний момент мобілізований та перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України, які переведені на воєнний стан.

05.02.2025 від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшли заперечення щодо вказаного клопотання, в яких вона просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі з тих підстав, що зупинення провадження у даній справі призведе до тимчасового призупинення можливості стягнення аліментів, що безпосередньо порушує право повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на своєчасне та належне утримання. Дитина перебуває у складних матеріальних умовах, оскільки змушена самостійно вирішувати питання оплати проживання, транспортування до навчального закладу, придбання підручників та інших необхідних речей. Забезпечення матеріальної підтримки є обов`язком батьків, і припинення стягнення аліментів негативно вплине на гармонійний розвиток дитини. Вказує, що для зупинення провадження необхідно надавати належні письмові докази перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших військових формувань, а також підтвердження того, що відповідний підрозділ переведено на воєнний стан та бере участь у виконанні бойових завдань. Проте, до клопотання поданого відповідачем, не надано документів, які б безсумнівно підтверджували, що відповідач наразі перебуває за умовами, що відповідають зазначеним вимогам. Подана довідка не є достатньою для встановлення факту участі відповідача у виконанні бойових завдань.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе розгляд клопотання відповідача про зупинення провадження у справі провести за їх відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

За приписами пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Воєнний стан введено в Україні з 24 лютого 2022 року і діє він до теперішнього часу.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, від 21 жовтня 2010 року, § 47).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

До основних засад судочинства частиною третьої статті 2 ЦПК України віднесено розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін.

Виходячи зі змісту статті 12, частини третьої статті 13 ЦПК України кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату.

Приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи.

З матеріалів справи вбачається, що саме відповідач наполягає на зупиненні провадження у справі.

Згідно з довідкою від 01 січня 2025 року №2, наданою командиром військової частини НОМЕР_1 Міністерства оброни України, відповідач ОСОБА_2 у період з 23.07.2024 по теперішній час бере безпосередню участь у бойових діях, перебуваючи безпосередньо в районах забезпечення оборони України, захисту і безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Суд вважає, що вказана довідка в достатній мірі підтверджує наявність підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Отже, доводи представника позивача ОСОБА_3 зазначені у запереченнях щодо недоведеність перебування відповідача у складі Збройних Сил України та виконання ним бойових завдань є безпідставними.

Посилання представника позивача ОСОБА_3 , що провадження у справі не підлягає зупиненню з огляду на предмет спору, зокрема, у зв`язку з порушенням права повнолітньої дитини, яка продовжує навчання на своєчасне та належне утримання не можуть бути прийняті до уваги з огляду на імперативність приписів частини першої статті 251 ЦПК України, та відхиляються судом як такі, що суперечать встановленим правовідносинам, оскільки п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України визначено обов`язок, а не право суду, зупинити провадження у справі з зазначеної у ньому підстави. Цією нормою не обумовлено можливість зупинення провадження у справі в залежності від певних обставин чи категорії спору, а лише вказано на обов`язок суду зупинити провадження у справі, тим більше - за клопотанням сторони, яка перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Суд зауважує, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань.

Керуючись п.2 ч. 1 ст. 251, п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання відповідача ОСОБА_2 .

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Зобов`язати ОСОБА_2 невідкладно повідомити суд про зміну обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 18.03.2025.

Головуючий А.М.Лутай