справа № 489/8981/13-ц
провадження №4-с/489/1/25
УХВАЛА

18 березня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участі секретаря судового засідання Воробйова В.В.,

в присутності:

представника заявника Іваницька Ю.В.,

державного виконавця Гаїбова Р.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон» (далі ТОВ «Інвестмент Юніон») про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гаїбова Руслана Ельшаровича (далі державний виконавець), визнання неправомірним і скасування рішення державного виконавця та здійснення заміни вибулого стягувача

встановив:

У листопаді 2024 року ТОВ «Інвестмент Юніон» через систему «Електронний суд» звернулося до суду зі скаргою в якій просить:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Інгульського ВДВС Гаїбова Р.Е. з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 43439608 від 11.10.2021 по виконавчому листу № 2/489/3098/13, виданого 07.04.2014 Ленінським районним судом міста Миколаєва;

- визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 43439608 від 11.10.2021;

- замінити вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» (далі ТОВ «Фінанс Проперті Групп») на його правонаступника ТОВ «Інвестмент Юніон» у виконавчому упровадженні з виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.12.2013 по справі № 2/489/3098/13.

На обґрунтування заяви вказано, що на виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - Інгульський ВДВС) перебував виконавчий лист виданий на виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.12.2013 по справі № 2/489/3098/13 про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Надра» (далі ПАТ «Надра») з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 18/МК8/2007-840 від 09.11.2007 в сумі 15174,95 дол.США, що еквівалентно 121293,36 грн., та судового збору по 604,00 грн. з кожного.

Виконавче провадження було відкрито постановою державного виконавця від 27.05.2014 (ВП № 43439608).

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.09.2021 замінено стягувача ПАТ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Фінанс Проперті Групп».

Листом від 28.10.2024 № 150364 Інгульський ВДВС повідомив ТОВ «Фінанс Проперті Групп» про те, що 11.10.2021 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та надано постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу.

28.10.2024 через Автоматизовану систему виконавчих проваджень ТОВ «Фінанс Проперті Групп» ознайомилося із постановою про закінчення виконавчого провадження, згідно якої судове рішення виконано фактично в повному обсязі.

Між тим, підстави вважати про повне виконання боржником рішення відсутні, так як рішенням заборгованість стягнута в іноземній валюті в розмірі 15174,95 дол.США, що еквівалентно 121293,36 грн. станом на день ухвалення рішення. Тому сплата заборгованості боржниками має здійснюватися в розмірі еквівалентному розміру заборгованості в національній валюті на дату платежу, а не станом на 18.12.2013.

Правовою підставою заміни стягувача заявник зазначає правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, наведений у постанові від 08.02.2022 по справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), згідно якого заміна сторони виконавчого провадження, яке закінчене, можлива за умови існування підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження.

11.06.2024 між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та ТОВ «Інвестмент Юніон» укладено попередній договір № Ф-11/06/24/1 про відступлення права вимоги, а 23.08.2024 договір відступлення права вимоги № Ф-23/08/24/1.

Згідно додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги №Ф-23/08/24/1 від 23.08.2024 ТОВ «Інвестмент Юніон» набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 8/МК8/2007-840 від 09.11.2007.

Таким чином, в результаті правонаступництва від попереднього стягувача ТОВ «Фінанс Проперті Групп» відбувся перехід прав та обов`язків новому кредитору ТОВ «Інвестмент Юніон», що відповідно до статті 442 ЦПК України є підставою для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Інгульський ВДВС надав до суду письмові пояснення від 25.11.2024 № 163373 в яких просить в задоволенні заяви ТОВ «Інвестмент Юніон» відмовити повністю.

Зазначає, що в заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач ПАТ КБ «Надра» просило прийняти до викання виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 121897,36 грн. Про еквівалент у доларах США в заяві стягувача нічого не зазначено. У зв`язку із цим виконавче провадження було відкрито на суму 121897,36 грн., які в ході проведення виконавчих дій стягнуто з ОСОБА_1 та перераховано стягувачам АТ КБ «Надра» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп».

На протязі трьох років АТ КБ «Надра» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» не оскаржували постанову про закінчення виконавчого провадження та не зверталися до відділу з приводу закінчення виконавчого провадження. Не зверталося до відділу і ТОВ «Інвестмент Юніон», а тому державний виконавець не міг знати про наявність претензій зі сторони кредитора щодо неповного погашення заборгованості.

Крім того, відповідно до пункту 10.2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» строк визначений частиною першою статті 12 цього Закону на подачу виконавчого листа № 2/489/3098/13, виданого 07.04.2014 Ленінським районним судом міста Миколаєва, не пропущений. Тому в разі визнання судом ТОВ «Інвестмент Юніон» стягувачем у виконавчому провадженні, Товариство може звернутися до начальника відділу із заявою про уточнення суми боргу.

Також заявник обрав невірний спосіб захисту подаючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження та одночасно про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження замість скарги.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.11.2024 скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала та просила задовольнити.

Представник Інгульського ВДВС в задоволенні заяви просив відмовити з підстав наведених в письмових поясненнях.

Боржники в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади. Направлена на адресу боржників судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням учасника справи про судове засідання.

Вислухавши присутніх учасників справи та дослідивши матеріали заяви і цивільної справи, суд встановив наступне.

Із матеріалів цивільної справи встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.12.2013 стягнуто на користь ПАТ «КБ «Надра» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №18/МК8/2007-840 від 09.11.2007 в сумі 15174,95 доларів США, що еквівалентно 121293,36 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у 10454,68 доларів США, що еквівалентно 83564,26 грн., заборгованості по сплаті відсотків 2664,83 доларів США, що еквівалентно 21299,97 грн., пеню за прострочення сплати кредиту 798,24 доларів США, що еквівалентно 6380,33 грн., штрафу 1257,20 доларів США, що еквівалентно 10048,80 грн., та судовий збір по 604,00 грн. з кожного.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.09.2021 здійснено заміну стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Фінанс Проперті Групп» у виконавчих листах, виданих відповідно до вказаного рішення суду.

Згідно відповіді Інгульського ВДВС від 28.10.2024 № 150364 виданий відповідно до вказаного вище рішення виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 перебував на примусовому виконані в Інгульському ВДВС (виконавче провадження № 43439608) та постановою державного виконавця від 11.10.2021 повернутий до суду на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням рішення в повному обсязі.

Оригінал виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 знаходиться в суді в матеріалах цивільної справи.

Набуття права вимоги по кредитному договором 18/МК8/2007-840 від 09.11.2007, боржником по якому є ОСОБА_1 заявник підтвердив нотаріально посвідченими Договором № Ф-23/08/24/1 про відступлення права вимоги від 23.08.2024, укладеним між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та ТОВ «Інвестмент Юніон», та Переліком боржників, який є додатком № 1 до цього договору.

Із змісту заяви вбачається, що ТОВ «Інвестмент Юніон» фактично оскаржує постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з підстав відсутності повного фактичного виконання рішення боржником та одночасно просить здійснити заміну стягувача.

Згідно зі статтею 129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із частинами першою-другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

У постанові від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила (пункти 127-130), що реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Отже, для вирішення вимоги про заміну стягувача з`ясуванню судом підлягають підстави для відновлення виконавчого провадження, на які посилається заявник.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 18 Закон України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.12.2013 на користь ПАТ «КБ «Надра» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором №18/МК8/2007-840 від 09.11.2007 в сумі 15174,95 доларів США, що еквівалентно 121293,36 грн. та судовий збір по 604,00 грн. з кожного.

Виданий відповідно до вказаного рішення виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 ПАТ «КБ «Надра», яке в подальшому ухвалою суду від 16.09.2021 замінено на правонаступника ТОВ «Фінанс Проперті Групп», було пред`явлено для примусового виконання до Інгульського ВДВС (ВП № 43439608).

В подальшому, постановою державного виконавця від 11.10.2021 виконавче провадження закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням рішення в повному обсязі. Копію постанови направлено стягувачу ТОВ «Фінанс Проперті Групп», що підтверджується супровідним листом головного державного виконавця від 11.10.2021 №84441, наявним разом з оригіналом виконавчого листа і постановою державного виконавця від 11.10.2021 в матеріалах цивільної справи та матеріалах виконавчого провадження, які дослідженні судом в судовому засіданні.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14 (провадження № 14-134цс18) висловлювала висновки щодо особливостей звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті, зокрема висновки щодо застосування положень статті 53 Закону України від «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV, у яких вказано, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

В постанові від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14-446цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Такого ж висновку дотримується і Верховний суд в постанові від 22.11.2023 у справі № 2-710/11 (провадження № 61-10591св22).

У справі, що розглядається, установлено, що ухвалюючи рішення від 18.12.2013 Ленінський районний суд міста Миколаєва визначив суму заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню в іноземній валюті із зазначенням її еквівалента у гривні на час ухвалення рішення.

Таким чином, у зв`язку з ухваленням судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована сума саме в іноземній валюті, визначена судовим рішенням, а у боржників існує обов`язок виконати зобов`язання саме в іноземній валюті (доларах США), а не у національній валюті України - гривні.

Однак, як вбачається із доводів заявника та заперечень державного виконавця, в порушення вимог статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», (положення аналогічні статті 53 Закону України від «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV) державний виконавець перераховував стягувачу грошові кошти у гривнях, а не у валюті, зазначеній в резолютивній частині судового рішення, що не вважається належним виконанням такого рішення.

За такого, суд погоджується із доводами заявника про неповне фактичне виконання рішення, внаслідок чого дії державного виконавця з винесення оскаржуваної постанови є неправомірними.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У постанові від 15.11.2023 у справі № 552/3735/20 (провадження № 61-7756св23) Верховний Суд вказав, що стаття 449 ЦПК України є спеціальною нормою по відношенню до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та має переважне право на застосування при обрахуванні строку для звернення сторони виконавчого провадження зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.03.2023 у справі № 367/7831/19 (провадження № 61-1642св22), від 13.16.2023 у справі № 638/5995/16-ц (провадження № 61-3333св23), від 30.06.2023 у справі № 206/1451/19 (провадження № 61-2469св23).

Згідно з частинами першою, четвертою статті 124 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

У постанові від 19.04.2023 у справі № 759/20392/18 (провадження № 61-905св23) Верховний Суд зазначив, що, виходячи з результату системного аналізу статей 123, 124, 126 ЦПК України із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якої пов`язано його початок, тобто після фактичної обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20) та від 07.07.2021 у справі № 127/2-200/2004 (провадження № 61-16384св19).

В судовому засіданні представник заявника пояснила, що про закінчення виконавчого провадження попередньому кредитору та заявнику стало відомо з листа Інгульського ВДВС від 28.10.2024 № 150364. Тому строк на оскарження до суду постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.10.2021 не пропущений, оскільки із заявою про оскарження постанови ТОВ «Інвестмет Юніон» звернулося до суду 06.11.2024, тобто з дотриманням десятиденного строку після ознайомлення з нею та встановлення порушення прав та інтересів заявника, як нового кредитора.

Із оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження, судом встановлено, що вони не містять доказів як направлення сторонам виконавчого провадження, так і отримання ними копії постанови про закінчення виконаного провадження від 11.10.2021.

В матеріалах виконавчого провадження наявна заява ТОВ «Фінанс Проперті Груп» від 16.12.2023 в якій стягувач просив зупинити вчинення виконавчих дій із виконання виконавчих листів про стягнення заборгованості з боржників до заміни стягувача у виконавчому провадженні, а також просив здійснити заміну стягувача згідно ухвали суду від 16.09.2021.

29.12.2023 за № 135600 державний виконавець повідомив ТОВ «Фінанс Проперті Груп», що 11.10.2021 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Докази отримання стягувачем відповіді державного виконавця в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

10.10.2024 ТОВ «Фінанс Проперті Груп» звернулося до Інгульского ВДВС із заявою про надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та повідомлення коли і на якій підставі завершено виконавче провадження, відповідь на яку державний виконавець надав листом від 28.10.2024 № 150364.

Таким чином, досліджені судом докази підтверджують доводи представника заявника про те, що про оскаржувану постанову попередньому кредитору та заявнику стало відомо з відповіді Інгульського ВДВС від 28.10.2024 № 150364. У зв`язку із цим та враховуючи дату звернення заявника до суду із заявою, що розглядається, а також те, що строк повторного пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання не пропущений, суд приходить до висновку про дотримання заявником десятиденного строку на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження, перебіг якого почався після ознайомлення з цією постановою.

Отже, так як суд дійшов висновку про неправомірність дій державного виконавця з винесення оскаржуваної постанови, відповідно вказана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню.

Так як скасування оскаржуваної постанови фактично відновлює закінчене виконавче провадження, задоволенню підлягає і вимога про заміну стягувача у виконавчому провадженні з ТОВ «Фінанс Проперті Групп» на його правонаступника ТОВ «Інвестмент Юніон», правонаступництво якого доведено належними і допустимими доказами.

Керуючись статями статтями 260, 442 , 447 - 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон» задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гаїбова Р.Е. з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.10.2021 (ВП № 43439608).

Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 11.10.2021 (ВП № 43439608), винесену головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гаїбовим Р.Е. з виконання виконавчого листа № 2/489/3098/13, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва 07.04.2014 відносно боржника ОСОБА_1 .

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон» у виконавчому провадженні з виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.12.2013 по справі № 489/8981/13-ц (провадження №2/489/3098/13).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 18.03.2025.

Суддя І.В. Коваленко