Провадження № 2/487/740/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйова Тетяна Анатоліївна про визначення частки та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана через систему «Електронний суд» адвокатом Павлюк С.О., до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйова Тетяна Анатоліївна, в якій позивач просить: Визначити, що частки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 є рівними та становлять - по 1/3 частині за кожним. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйовою Тетяною Анатоліївною 12.12.2016 року за реєстровим № 646.

Позовна заява мотивована тим, що сторонам та спадкодавцю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємицею за заповітом ОСОБА_4 і звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйової Т.А. для оформлення спадкових справ. Однак нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки частка померлого в праві спільної сумісної власності на квартиру не визначена. Тому позивач змушена звернутись до суду.

22 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, витребувано спадкову справу.

09 грудня 2024 року надійшла заява ОСОБА_2 про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.

01 січня 2025 року надійшла заява ОСОБА_3 про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.

22 січня 2025 року надійшла копія спадкової справи №14/2024.

07 лютого 2025 року надійшла заява представника ОСОБА_3 адвоката Ютовця О.О., про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності.

25 лютого 2025 року надійшло клопотання представника позивача адвоката Павлюк С.О., про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи визнання відповідачами позову, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 23 січня 1997 року Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 ; свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_2 , виданим 16.02.2008; свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_3 , виданим29 листопада 2001 р.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ).

11 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйової Т.А. із заявою про прийняття спадщини за заповітом і за законом, у разі неохоплення заповітом усього майна, належного спадкодавцю.

11 квітня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйової Т.А. із заявою про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині. Одночасно відмовилась від прийняття спадщини за законом, як спадкоємець першої черги спадкування, на користь ОСОБА_1 , у тому випадку, якщо є спадкове майно, яке не охоплено заповітом.

Відповідно до заповіту, складеного та посвідченого 12 грудня 2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйовою Т.А., ОСОБА_4 належну йому на праві приватної власності частку у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , заповідає ОСОБА_1 .

06 листопада 2024 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйовою Т.А. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом.

Постанова нотаріуса в частині відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом мотивована відсутністю визначення частки померлого у спільній сумісній власності на квартиру.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Суд звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Згідно зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб(співвласників), належить їм на праві спільної власності(спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 356-357 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки управі спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що частки співвласників не визначалися, будь-якої домовленості між ними щодо відступлення від рівності часток у спільній сумісній власності між ними не укладалося, суд приходить до висновку про рівність часток співвласників у вказаній квартирі, а саме частки співвласників квартири АДРЕСА_1 ( ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 ) складають по 1/3 частки у кожного.

Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20), резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Враховуючи, що один з співвласників, а саме ОСОБА_4 , помер, тому відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України його цивільна правоздатність припинилася, ефективним способом захисту прав позивача у розумінні положень статті 16 ЦК України, який призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом якого вона звернулася до суду, буде визнання права власності на частку померлого в порядку спадкування.

За такого, в задоволенні позовних вимог про визначення часток співвласників суд відмовляє.

Щодо визначення частки, яка належить позивачу в поряду спадкування, суд виходить з такого.

У позовній заяві позивач зазначає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є пенсіонером, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є особою з інвалідністю з дитинства, тобто є відповідно непрацездатною вдовою та повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, яка складає 1/12 квартири кожному з Відповідачів, відповідно, частка майна, на яку Позивач має право на спадкування за заповітом становить 1/6 квартири.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Проте, у спадковій справі наявна заява ОСОБА_2 про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині. А ОСОБА_3 не зверталась із заявою про прийняття спадщини та у справі відсутні докази її непрацездатності, на що посилається позивач.

Оскільки, виходячи зі змісту ст. 11 ЦПК, суд не має права вийти за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйовою Тетяною Анатоліївною 12.12.2016 року за реєстровим № 646.

Керуючись ст. ст.4, 7, 12, 89, 211, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заявузадовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйовою Тетяною Анатоліївною 12.12.2016 року за реєстровим № 646.

В задоволенні вимог про визначення часток співвласників відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйова Тетяна Анатоліївна, місцезнаходження: м. Миколаїв, Херсонське шосе, буд. 1, корп. 2.

Повне судове рішення складено 25 лютого 2025 року.

Суддя: З.М. Сухаревич