Справа № 169/142/25
Провадження № 2/169/184/25
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковальчук О. В.,

за участю

секретаря судового засідання Гаврилюк Н. В.,

справа № 169/142/25

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в селищі Турійськ Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 вересня 2022 року укладено шлюб з відповідачкою, який зареєстровано Турійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 55. Спільних дітей від шлюбу у сторін немає, відповідачка не вагітна. Зазначив, що з грудня 2022 року шлюбні відносини припинені, подружжя проживає окремо, не спілкуються та наміру відновлювати відносини не мають. Вважає, що їхній шлюб існує лише формально, збереження сім`ї стало неможливим, ствердив про неможливість збереження шлюбу. Відповідачка не бажає розривати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану. На підставі наведеного просив позов задовольнити та шлюб розірвати.

Ухвалою судді від 21 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Будь-яких інших процесуальних дій у справі не вчинялося.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно. 24 лютого 2025 року подав заяву, згідно якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, заходів щодо примирення між подружжям не вживати (а. с. 13).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та вчасно, причину своєї неявки суду не повідомила. 03 березня 2025 року подала до суду заяву про визнання позову, не заперечувала проти його задоволення, просила розгляд справи здійснювати за її відсутності (а. с. 15).

Відповідно до частини третьої статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Турійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), 09 вересня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, актовий запис № 55. Після державної реєстрації шлюбу подружжя залишило свої дошлюбні прізвища (а. с. 5).

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався таким правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 цього ж Кодексу.

Згідно статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачем не подано будь-яких заперечень проти розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

За таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами.

Згідно частини другої статті 114, абзацу другого частини третьої статті 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

У зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 105, 109, 110, 112-115 Сімейного кодексу України, статтями 4, 7, 10, 13, 81, 130, 141, 200, 206, 247, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 09 вересня 2022 року Турійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 55.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 21 березня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О. В. Ковальчук