Справа № 638/5522/24
Провадження № 2/638/971/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Цвіри Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Пухно М.С.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву представника відповідача про відвід судді Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М. від розгляду цивільної справи №638/5522/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мельник Юлія Олександрівна, ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору дарування, скасування рішення державного реєстратора, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Дзержинського районного суду перебуває вищевказана справа.

17.03.2025 представником відповідача через канцелярію Дзержинського районного суду м. Харкова подано заяву про відвід головуючого по справі, обґрунтована тим, що ОСОБА_2 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_3 і про визнання недійсним договору дарування та скасування рішення державного реєстратора. Провадження по вищезазначеній справі було відкрито ще 15 квітня 2024 року. Проте станом на сьогоднішній день, вже майже один рік, дана справа перебуває лише на стадії підготовчого з судового засідання.

Згідно з ч. 3 ст. 189 ЦПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або за ініціативи суду. Вважаю, що в даному випадку суддею Цвірою Д.М. не було вжито жодних заходів щодо дотримання строків проведення підготовчого судового засідання, що призводить до безпідставного затягування процесу розгляду справи, що першочергово викликає сумніви в об`єктивності судді під час розгляду справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства: дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати і високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Крім того, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2025 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни про залучення третьої особи в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 . Звертаю увагу, що вищезазначене клопотання було подано ще в липні 2024 року, а ухвала за результатами його розгляду була винесена лише в лютому 2025 року!!!

Більше того, задовольняючи вищезазначене клопотання суддя в своїй ухвалі жодним чином не аргументувала, яким саме чином рішення по даній справі .може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_4 . Заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, має бути обґрунтована з наданням суду відповідних доказів того, що рішення у справі може вплинути на права та обов`язки особи», яка звертається з відповідною заявою. Проте суддя не звернула увагу на те, що представником Куринськової Л.П. було додано до клопотання лише Витяг з ЄРДР, відповідно до якого 19.02.2024 до ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшла заява від Куринськової Л.П., про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пішла з дому, що за адресою: АДРЕСА_1 у невідомому напрямку, та не виходить на зв`язок. При цьому про відповідача по справі там взагалі не йдеться. А тому постає логічне питання: на якій підставі в якості третьої особи може бути залучена особа, яка жодним чином не має відношення до предмета спору по даній справі? Не вбачається зрозумілим також, що саме спонукало суддю дійти до висновку про можливий вплив рішення у справі №638/5522/24 на права та обов`язки заявника ОСОБА_4 . Такий підхід до розгляду справи без всебічного аналізу матеріалів справи також викликає сумніви в об`єктивності розгляду справи.

Представник позивача залишила вирішення заяви на розсуд суду.

Представник відповідача, який не зміг підтвердити свою особу, залу судового засідання покинув під час судового засідання.

Треті особи у підготовче судове засідання не зявилися.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява про відвід є необґрунтованою.

У частині третій статті 40 ЦПК України передбачено, що якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

З огляду на нормативний зміст пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості, суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

У заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею Цвіри Д.М. поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі. Зазначені у заяві доводи мають загальний характер.

Отже, аргументи, якими заявник мотивує свою заяву про відвід судді Цвіри Д.М., не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді Цвіри Д.М. як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 36 чи статтею 37 ЦПК України, які б свідчили про особисту упередженість судді Цвіри Д.М. або її необ`єктивність під час розгляду даної справи у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

Враховуючи викладене, доводи заяви про відвід судді є необґрунтованими і такими, що не можуть слугувати підставою для задоволення заяви про відвід.

З урахуванням викладеного, в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 37, 40, 260 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні заяви представника відповідача про відвід судді Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М. від розгляду цивільної справи №638/5522/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мельник Юлія Олександрівна, ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору дарування, скасування рішення державного реєстратора - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.М.Цвіра