Справа № 473/5589/24
"18" березня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У жовтні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому вказувало, що 23 квітня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем було укладено Договір позики №2184176.
За умовами договору ТОВ «Маніфою» передало ОСОБА_1 в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 9 550 грн., а відповідач зобов`язався повернути позикодавцю кошти протягом 30 днів (до 23 травня 2021 року).
За користування позикою ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати на користь позикодавця проценти:
- у розмірі 1,393 % від суми позики за кожен день користування коштами (протягом акційного періоду в межах строку позики, за умови належного виконання зобов`язань);
- у розмірі 1,99 % від суми позики за кожен день користування коштами (базова ставка);
- у розмірі 1,01% від суми позики за кожен день користування коштами (протягом періоду прострочення повернення позики).
Згідно Додаткової угоди від 23 травня 2021 року №1 сторони договору обумовили продовження строку повернення позики на 30 днів до 22 червня 2021 року, за умови сплати позичальником процентів у розмірі 1,99 % від суми позики за кожен день користування коштами.
13 жовтня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №13/10-2021, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з Договору позики №2184176 від 23 квітня 2021 року.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з Договору позики №2184176 від 23 квітня 2021 року.
Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 10 вересня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 50 623,83 грн, в тому числі:
- заборгованість за позикою 9 550 грн;
- заборгованість за процентами 41 073,83 грн.
За умовами договору ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» передало ОСОБА_1 в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 4 000 грн., а відповідач зобов`язався повернути позикодавцю кошти протягом 20 діб - до 12 червня 2021 року.
За користування позикою ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати на користь позикодавця проценти:
- у розмірі 1,76 % від суми позики за кожен день користування коштами (протягом акційного періоду встановленого строку користування позикою);
- у розмірі 3,90 % від суми позики за кожен день користування коштами (після закінчення акційного періоду після встановленого договором строку користування позикою).
Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 10 вересня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 24 276 грн, в тому числі:
- заборгованість за позикою 4 000 грн;
- заборгованість за процентами 20 276 грн.
Крім цього, 11 червня 2021 року ТОВ «Бі ЕлДжи Мікрофінанс» уклало з відповідачем Кредитний договір №1539903.
Відповідно до договору ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 5 000 грн зі строком користування коштами протягом 30 днів (до 11 липня 2021 року), а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,99 % за кожен день користування кредитом від суми залишку заборгованості за кредитом.
У випадку повного погашення позичальником передбачених договором процентів та за умови неповернення або часткового повернення кредиту протягом узгодженого строку кредитування, такий строк продовжується на 30 днів на раніше визначених умовах.
У випадку неповернення позичальником кредиту протягом узгодженого строку кредитування та не погашення передбачених договором процентів у повному обсязі, такий строк продовжується на 30 днів (автоматичне продовження). У разі автоматичного продовження строку кредитування позичальник зобов?язується сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 2,50 % за кожен день користування кредитом.
Кредитний договір діє до повного виконання сторонами зобов?язань, але не більше 1 року.
27 серпня 2021 року ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» Договір відступлення прав вимоги №27/08-1, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з Кредитного договору №1539903 від 11 червня 2021 року.
10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з Кредитного договору №1539903 від 11 червня 2021 року.
Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 10 вересня 2024 року виникла заборгованість у загальному розмірі 12 137,86 грн, у тому числі:
- заборгованість за кредитом 5 000 грн;
- заборгованість за процентами за користування кредитом 6 735 грн;
- нараховані відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних за порушення позичальником грошового зобов?язання за період прострочення у розмірі 74,38 грн та інфляційні втрати за період прострочення у розмірі 328,48 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі.
В судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте надіслала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача в окремій заяві не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, суд встановив, що 23 квітня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем було укладено Договір позики №2184176.
За умовами договору ТОВ «Маніфою» передало ОСОБА_1 в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 9 550 грн., а відповідач зобов`язався повернути позикодавцю кошти протягом 30 днів (до 23 травня 2021 року).
За користування позикою ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати на користь позикодавця проценти:
- у розмірі 1,393 % від суми позики за кожен день користування коштами (протягом акційного періоду в межах строку позики, за умови належного виконання зобов`язань);
- у розмірі 1,99 % від суми позики за кожен день користування коштами (базова ставка);
- у розмірі 1,01% від суми позики за кожен день користування коштами (протягом періоду прострочення повернення позики).
Згідно Додаткової угоди від 23 травня 2021 року №1 сторони договору обумовили продовження строку повернення позики на 30 днів до 22 червня 2021 року, за умови сплати позичальником процентів у розмірі 1,99 % від суми позики за кожен день користування коштами.
13 жовтня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №13/10-2021, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з Договору позики №2184176 від 23 квітня 2021 року.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з Договору позики №2184176 від 23 квітня 2021 року.
За умовами договору ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» передало ОСОБА_1 в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 4 000 грн., а відповідач зобов`язався повернути позикодавцю кошти протягом 20 діб - до 12 червня 2021 року.
За користування позикою ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати на користь позикодавця проценти:
- у розмірі 1,76 % від суми позики за кожен день користування коштами (протягом акційного періоду встановленого строку користування позикою);
- у розмірі 3,90 % від суми позики за кожен день користування коштами (після закінчення акційного періоду після встановленого договором строку користування позикою).
Крім цього, 11 червня 2021 року ТОВ «Бі ЕлДжи Мікрофінанс» уклало з відповідачем Кредитний договір №1539903.
Відповідно до договору ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 5 000 грн зі строком користування коштами протягом 30 днів (до 11 липня 2021 року), а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,99 % за кожен день користування кредитом від суми залишку заборгованості за кредитом.
У випадку повного погашення позичальником передбачених договором процентів та за умови неповернення або часткового повернення кредиту протягом узгодженого строку кредитування, такий строк продовжується на 30 днів на раніше визначених умовах.
У випадку неповернення позичальником кредиту протягом узгодженого строку кредитування та не погашення передбачених договором процентів у повному обсязі, такий строк продовжується на 30 днів (автоматичне продовження). У разі автоматичного продовження строку кредитування позичальник зобов?язується сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 2,50 % за кожен день користування кредитом.
Кредитний договір діє до повного виконання сторонами зобов?язань, але не більше 1 року.
27 серпня 2021 року ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» Договір відступлення прав вимоги №27/08-1, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з Кредитного договору №1539903 від 11 червня 2021 року.
10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з Кредитного договору №1539903 від 11 червня 2021 року.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (у редакції Закону, чинній на час укладення договорів) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що договори позики та кредитний договір, що є предметом судового дослідження, були вчинені в електронній формі. Зокрема, сторони з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» узгодили у договорах усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав правочини за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Таким чином, на підставі вказаних договорів ОСОБА_1 набув права та обов`язки позичальника.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Положення ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України передбачають обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобов`язання та зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Водночас, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).
Таким чином, до ТОВ «Коллект Центр» перейшли усі права та обов`язки первісних кредиторів за договорами.
Матеріали справи містять докази належного виконання первісними кредиторами своїх зобов`язань перед відповідачем, зокрема:
- копією довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 30 грудня 2021 року (а.с. 30) підтверджено успішне здійснення ініційованої ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» транзакції з перерахування кредиту в розмірі 5 000 грн на банківську картку позичальника.
Водночас, матеріали справи не містять доказів належного виконання позичальником своїх зобов`язань на користь первісних кредиторів або їх правонаступника.
Однак, згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором позики №2184176 від 23 квітня 2021 року, станом на 10 вересня 2024 року заборгованість становить 50 623,83 грн, в тому числі:
- заборгованість за позикою 9 550 грн;
- заборгованість за процентами 41 073,83 грн.
Однак суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, а саме в частині нарахованих відсотків у зв`язку з наступним.
Зокрема, у вказаному договорі сторони правочину остаточно визначили строк користування позикою у 60 днів з 23 квітня 2021 року до 22 червня 2021 року.
У той же час нарахування процентів кредитор здійснював як в межах встановленого строку користування позикою, так і поза межами такого строку (до 09 січня 2023 року).
При цьому, договір не передбачає можливості автопролонгації строку користування позикою.
Тобто, за період з 23 червня 2021 року до 09 січня 2023 року проценти є такими, що нараховані за порушення позичальником виконання грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій зазначила, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Водночас, у постанові від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту, визначені у договорі. Такі проценти розуміються, як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
В той же час, проценти за неправомірне користування чужими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Вказане правило застосовується не тільки відносно кредитних договорів, а також до договорів позики.
Водночас, позивач не заявляв вимог про застосування передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідків порушення позичальником грошового зобов`язання.
Тому, нараховані за період з 23 червня 2021 року до 09 січня 2023 року проценти не підлягають стягненню.
Таким чином, належна заборгованість за Договором позики №2184176 від 23 квітня 2021 року становить 20 952,70 грн, в тому числі:
- заборгованість за позикою 9 550 грн;
- заборгованість за процентами 11 402,70 грн (9 550 грн (розмір заборгованості за позикою) х 1,99 % (базова денна процентна ставка за користування позикою в межах строку користування, встановленого в договорі)/100 х 60 днів (встановлений строк користування позикою)).
- заборгованість за позикою 4 000 грн;
- заборгованість за процентами 20 276 грн.
Однак суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, а саме в частині нарахованих відсотків з аналогічних, зазначених вище підстав.
Зокрема, у вказаному договорі сторони правочину визначили строк користування позикою у 20 діб з 23 травня 2021 року до 12 червня 2021 року.
У той же час нарахування процентів кредитор здійснював як в межах встановленого строку користування позикою, так і поза межами такого строку (до 23 лютого 2022 року).
При цьому, договір не передбачає можливості автопролонгації строку користування позикою.
Тобто, за період з 13 червня 2021 року до 23 лютого 2022 року проценти є такими, що нараховані за порушення позичальником виконання грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Водночас, позивач не заявляв вимог про застосування передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідків порушення позичальником грошового зобов`язання.
Тому, нараховані за період з 13 червня 2021 року до 23 лютого 2022 року проценти не підлягають стягненню.
- заборгованість за позикою 4 000 грн;
- заборгованість за процентами 1 408 грн (4 000 грн (розмір заборгованості за позикою) х 1,76 % (денна процентна ставка за користування позикою в межах строку користування, встановленого в договорі)/100 х 20 днів (встановлений строк користування позикою)).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором №1539903 від 11 червня 2021 року, станом на 10 вересня 2024 року заборгованість становить 12 137,86 грн, у тому числі:
- заборгованість за кредитом 5 000 грн;
- заборгованість за процентами за користування кредитом 6 735 грн;
- нараховані відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних за порушення позичальником грошового зобов?язання за період прострочення (з 27 серпня 2021 року до 23 лютого 2022 року) у розмірі 74,38 грн та інфляційні втрати за період прострочення (з 27 серпня 2021 року до 23 лютого 2022 року) у розмірі 328,48 грн.
Суд в повній мірі погоджується з таким розрахунком, у тому числі в частині нарахованих відсотків, оскільки вони нараховані в межах встановленого строку кредитування з урахуванням автопролонгації (з 12 червня 2021 року до 10 серпня 2021 року) та за узгодженими процентними ставками.
Тому в цій частині заборгованість підлягає стягненню в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» (згідно розміру задоволених вимог) слід стягнути 1 339,28 грн судового збору.
Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн, то в цій частині суд виходить з наступного.
Дійсно, відповідно до вимог ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд в залежності від результату розгляду справи зобов`язаний розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію Договору від 01 липня 2024 року №01-07/2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», про надання правової допомоги з додатком у вигляді узгоджених тарифів за надані послуги, а також документи, що містять перелік, детальний опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема: надання усної консультації, вартість послуги 4 000 грн (виходячи з потраченого часу у 2 год. та вартості послуги у 2 000 грн за 1 год. роботи); складання позовної заяви, вартість послуги 12 000 грн (виходячи з потраченого часу у 4 год. та вартості послуги у 3 000 грн за 1 год. роботи).
Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.
Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, справа не передбачає необхідності виконання значного обсягу дій та робіт, необхідних для її підготовки та розгляду.
Отже, зважаючи на категорію даної справи, яка є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу (з урахуванням розміру задоволених вимог) до 3 500 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
- заборгованість за Договором позики від 23 квітня 2021 року №2184176, що утворилася станом на 10 вересня 2024 року, а саме: заборгованість за позикою у розмірі 9 550 (дев?ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень; заборгованість за процентами за користування позикою (за період з 23 квітня 2021 року до 22 червня 2021 року) у розмірі 11 402 (одинадцять тисяч чотириста дві) гривні 70 копійок, а всього в загальному розмірі 20 952 (двадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні 70 копійок;
- заборгованість за Кредитним договором від 11 червня 2021 року №1539903, що утворилася станом на 10 вересня 2024 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 5 000 (п?ять тисяч) гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом (за період з 12 червня 2021 року до 10 серпня 2021 року) у розмірі 6 735 (шість тисяч сімсот тридцять п?ять) гривень; а також 3 % річних за період прострочення виконання грошового зобов?язання (за період з 27 серпня 2021 року до 23 лютого 2022 року) у розмірі 74 (сімдесят чотири) гривні 38 копійок, інфляційні втрати за період прострочення виконання грошового зобов?язання (за період з 27 серпня 2021 року до 23 лютого 2022 року) у розмірі 328 (триста двадцять вісім) гривень 48 копійок, а всього в загальному розмірі 12 137 (дванадцять тисяч сто тридцять сім) гривень 86 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв