У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2025 року м.Тернопіль
Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2024 року, -
В обґрунтування заяви боржник ОСОБА_1 вказав, що 30 жовтня 2024 року видано оспорюваний судовий наказ. Копію вказаного судового наказу він отримав 10 лютого 2025 року в суді.
Щодо необґрунтованості вимог стягувача зазначив, що договір між ним та стягувачем з приводу надання зазначених послуг не укладався. Він заперечує правильність та безспірність розрахунків заборгованості за надані послуги. Вказані обставини свідчать про наявний спір щодо розміру заборгованості за надані послуги, який не може вирішуватись в порядку наказного провадження, оскільки повинен розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. З цих підстав судовий наказ підлягає скасуванню.
Посилаючись на наведене, просив заяву задовольнити та скасувати судовий наказ.
Крім цього, подав клопотання про поновлення пропущеного строку на подання такої заяви.
Вказав, що у період з 03 листопада 2024 року по 14 листопада 2024 року перебував на стаціонарному лікуванні. Копію судового наказу 12 листопада 2024 року отримав його батько ОСОБА_2 . Про існування судового наказу батько повідомив його лише у січні 2025 року. Він особисто отримав судовий наказ в суді 10 лютого 2025 року.
17 лютого 2025 року він звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2025 року його заяву було повернуто без розгляду та роз`яснено право на повторне звернення до суду із вказаною заявою.
Вважає, що в нього наявні поважні причини пропуску строку на подання заяви про скасування судового наказу, оскільки він перебував на лікуванні у зв`язку з чим не міг здійснити відповідні процесуальні дії у встановлений строк.
З цих підстав, просив поновити пропущений строк для подання заяви про скасування судового наказу.
Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 3 ст. 171 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 3 ст. 171 ЦПК України.
Судом встановлено, що 30 жовтня 2024 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» заборгованості за послуги розподілу природного газу за період з січня 2022 року по жовтень 2024 року в розмірі 4045,36 грн. Крім цього, з боржника в користь стягувача стягнуто судовий збір у розмірі 302,80 грн.
Судом було направлено боржнику копію судового наказу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується супровідним листом суду від 30 лютого 2025 року.
17 лютого 2025 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2024 року.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто без розгляду. При цьому судом зазначено, що боржник звертаючись із заявою про скасування судового наказу, у клопотанні про поновлення пропущеного строку, не навів належного обґрунтування, зокрема не надав документів, які б підтверджували його перебування на лікуванні у лікарні. Роз`яснено, що він не позбавлений права повторного звернення до суду із заявою про скасування судового наказу, після усунення обставин, що стали підставою для повернення її без розгляду.
Вказану ухвалу суду боржник отримав 08 березня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення ( а.с.36).
11 березня 2025 року боржник ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2024 року. До заяви долучив клопотання про поновлення строку та докази перебування на лікуванні.
Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого за №8225 від 14 листопада 2024 року, складеної КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», ОСОБА_1 у період з 03 листопада 2024 року по 14 листопада 2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні.
З довідки КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» за №57 від 08 січня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на амбулаторному лікуванні в гемодіалізному відділенні лікарні з 05 листопада 2024 року по теперішній час та отримує сеанси гемодіалізу тривалістю по 4 години 3 рази на тиждень.
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим Пенсійним фонду України від 02.10.2019 року серії НОМЕР_2 .
В силу вимог ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
В силу вимог ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
В силу вимог ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення ; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, приймає до уваги те, що у період з 03 по 14 листопада 2024 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, а з 05 листопада 2024 року по теперішній час на амбулаторному лікуванні, оцінюючи в загальному стан здоров`я заявника, відсутність в матеріалах справи доказів отримання ним судового наказу у відповідності до вимог ч. 6 ст. 272 ЦПК України, суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2024 року, як такий, що пропущений з поважних причин.
При цьому, суд звертає увагу, що в силу вимог ч. 6 ст. 272 ЦПК України, вручення судового наказу члену сім`ї, на відміну від судового повідомлення, не є належним доказом вручення судового рішення особі.
Заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України, підстав для її повернення немає.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
В обґрунтування підстав для скасування судового наказу боржник вказав, що договір між ним та стягувачем з приводу надання вказаних послуг не укладався. Він заперечує правильність та безспірність розрахунків заборгованості за надані послуги. Вказані обставини свідчать про наявний спір щодо розміру заборгованості за надані послуги, який не може вирішуватись в порядку наказного провадження, оскільки повинен розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.
За вказаних обставин, беручи до уваги, що заява про скасування судового наказу за змістом відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України, підстави для повернення заяви про скасування судового наказу відсутні, слід постановити ухвалу про скасування судового наказу, роз`яснивши стягувачу його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Поновити ОСОБА_1 строк для подання заяви про скасування судового наказу.
Роз`яснити заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.
Копію ухвали надіслати стягувачу та боржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду складена 17 березня 2025 року.

Головуюча суддя І.М. Черніцька