УХВАЛА

17 березня 2025 року

м. Київ

справа № 523/450/13-ц

провадження № 61-3176ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційні скарги акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 19 лютого 2024 року, рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 12 березня 2024 року та постанови Одеського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року у справі за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та внесення змін у кредитний договір,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2013 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із вказаним вище позовом, у якому просило:

стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2007 року № 1350 в розмірі 4 093,50 дол. США, яка складається з:

- прострочених процентів за користування кредитом за період з 21 листопада 2009 року по 25 грудня 2012 року - 3 116,33 дол. США;

- пені за прострочений основний борг по кредиту за період з 09 квітня 2012 року по 25 грудня 2012 року - 977,17 дол. США;

внести зміни до кредитного договору від 10 липня 2007 року № 1350:

- в пункт 1.2 слова та цифри «на 84 (вісімдесят чотири) місяці» з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 10 липня 2014 року» замінити на «терміном остаточного погашення кредиту встановити дату подання позовної заяви»;

- в пункт 3.3.4 «останнє погашення кредиту в сумі 49,00 дол. США, що складає 247,45 грн по курсу НБУ на 10 липня 2014 року здійснити не пізніше 10 липня 2014 року» замінити на «останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше подання цієї позовної заяви»,

Вирішити питання щодо судових витрат.

Заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 16 вересня 2013 року позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк заборгованість за кредитним договором від 10 липня 2007 року № 1350 в розмірі 6 312,02 дол. США, яка складається з: прострочених процентів за користування кредитом за період з 01 серпня 2007 року по 01 січня 2013 року - 3 201,97 дол. США, пені за прострочений основний борг по кредиту за період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2013 року - 1 949,71 дол. США, пені за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2013 року - 1 160,34 дол. США, у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на час здійснення сплати заборгованості.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Внесено зміни до кредитного договору від 10 липня 2007 року № 1350:

- в пункт 1.2 слова та цифри «на 84 (вісімдесят чотири) місяці» з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 10 липня 2014 року» замінити на «терміном остаточного погашення кредиту встановити дату подання позовної заяви»;

- в пункт 3.3.4 «останнє погашення кредиту в сумі 49,00 дол. США, що складає 247,45 грн по курсу НБУ на 10 липня 2014 року здійснити не пізніше 10 липня 2014 року» замінити на «останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше подання цієї позовної заяви».

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 23 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 16 вересня 2013 року.

У грудні 2023 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із заявою про збільшення позовних вимог у якій просило:

стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 10 липня 2007 року № 1350 в розмірі 6 312,02 дол. США, яка складається з:

- прострочених процентів за користування кредитом за період з 01 серпня 2007 року по 01 січня 2013 року - 3 201,97 дол. США;

- пені за прострочений основний борг по кредиту за період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2013 року - 1 949,71 дол. США;

- пені за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2013 року - 1 160,34 дол. США;

- 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором за період 18 вересня 2020 року по 23 лютого 2022 року - 444,70 дол. США.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 19 лютого 2024 року (з урахуванням ухвали від 07 березня 2024 року про виправлення описки), яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року, частково задоволено клопотання позивача про прийняття заяви про збільшення позовних вимог. Прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами та пенею у розмірі 6 311,12 дол. США. Відмовлено у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог про стягнення 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 12 березня 2024 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року, у задоволенні вказаного вище позову відмовлено.

11 березня 2025 року Поплавська О. В., яка діє від імені АТ «Державний ощадний банк України», засобами поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційні скарги на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 19 лютого 2024 року, рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 12 березня 2024 року та постанови Одеського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року у вказаній справі.

Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційні скарги подані на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

Отже, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2025 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн) та становить 6 312,02 дол. США.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Таким чином, обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційні скарги на судові рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 19 лютого 2024 року, рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 12 березня 2024 року та постанови Одеського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року у справі за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та внесення змін у кредитний договір.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особі, яка подавала касаційні скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров