КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/4591/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 березня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Абрамчука Дмитра Віталійовичана ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 провизнання недійсними договору позики та договору іпотеки.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року справу передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, з апеляційною скаргою в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся його представник - адвокат Абрамчук Д.В.

Посилаючись на порушення норм процесуального права та невідповідність висновків обставинам справи, просить скасувати вказану ухвалу та направити справу за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позовній заяві поєднано дві вимоги - визнання договору позики недійсним, яка розглядається за правилами територіальної підсудності, тобто за зареєстрованим місцем проживання/перебування одного з відповідачів, та визнання договору іпотеки недійсним, яка розглядається за правилами виключної підсудності, тобто за місцем знаходження майна.

Так, смт. Немішаєве знаходиться в Бучанському районі, відповідно спори, які слухаються щодо майна, розташованого в цьому районі, підсудні Ірпінському міському суду Київської області.

З огляду на зазначене, скаржник вважає, що Дніпровський районний суд м. Києва дійшов помилково висновку, що вказана справа підсудна Києво-Святошинському суду Київської області.

Відзивів на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

У судове засідання сторони по справі не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Керуючись частиною 2 статті 372 ЦПК України, апеляційний суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності учасників, які належним чином повідомлені про судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, а також матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частковоз таких підстав.

З позовної заяви вбачається, що зазначений спір про визнання недійними договорів, стосується також майна, яким забезпечена іпотека, з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, а саме: квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Приписами ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України встановлено випадки виключної підсудності цивільних справ судам.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Слід зауважити, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №489/2055/19 згідно виключну підсудність установлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч.1 ст.30 ЦПК).

Згідно з положеннями ст.181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Отже, позови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

У даній справі, суд першої інстанції, виходячи із предмету спірних правовідносин та беручи до уваги, що заявлені позовні вимоги стосуються також вимог про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, дійшов правильного висновку, що даний спір має розглядатись за правилами виключної підсудності в порядку, передбаченому ч.1 ст.30 Цивільного процесуального кодексу України, тобто за місцезнаходженням іпотечного майна.

Поряд із цим, суд помилково вважав, що розгляд даної справи віднесено до Ірпінського міського суду Київської області.

Згідно із пунктом 3.1розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року№ 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року№ 64/2022"Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX. Розділ ХІІ доповнено пунктом 3-1згідно із Законом№ 950-IX від 03.11.2020; із змінами, внесеними згідно із Законом№ 1874-IX від 16.11.2021; в редакції Закону№ 2808-IXвід 01.12.2022 (вступив в дію з 23.12.2022 р.).

Згідно з Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX у Київській області утворено Бучанський район.

У складі району території Білогородської сільської,Бородянської селищної,Борщагівської сільської,Бучанської міської, Вишневої міської, Гостомельської селищної, Дмитрівської сільської, Ірпінської міської, Коцюбинської селищної, Макарівської селищної, Немішаївської селищної, Пісківської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Раніше територія новоствореного Бучанського району входила до складу Києво-Святошинського,Бородянського, Макарівського районів, Бучанської таІрпінської міських рад.

Приймаючи до уваги те, що смт. Немішаєве Київської області до набрання чинності Постановою Верховної ради України «Про утворення і ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX відносилося до адміністративних меж Бородянського району Київської області, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд першої інстанції помилково визначив підсудність у даній справі Києво-Святошинському районному суду Київської області.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги відомості про місцезнаходження іпотечного майна, колегія суддів доходитьвисновку про те, що дана справа територіально підсудна Бородянському районному суду Київської області.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа підсудна Ірпінському міському суду Київської області, оскільки смт. Немішаєве наразі відноситься територіально до Бучанського району Київської області, не можуть бути взяті до уваги,оскільки до підсудності Ірпінського міського суду Київської області не належить уся територія Бучанського району Київської області.

Так, листом від 16.03.2021 р. № 176/0/158-21 Верховний Суд роз`яснив, що юрисдикція місцевих районних судів поширюється на територію відповідних районів, що були ліквідовані.

Територіальна юрисдикція Ірпінського міського суду Київської області згідно даних сайту Судової влади (https://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/pres-centr/news/1674525/) охоплює наступні населені пункти: міста Ірпінь, Буча, селища Ворзель, Гостомель та Коцюбинське.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

З огляду на вказане, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що розгляд даної справи має здійснюватися судом за правилами виключної підсудності за місцем знаходження нерухомого майна, однак помилково передав справу на розгляд Києво-Святошинського районного суду Київської області, апеляційний суд вважає правильним змінити ухвалу суду першої інстанції, зазначивши, що справа підлягає направленню за підсудністю до Бородянського районного суду Київської області.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Абрамчука Дмитра Віталійовичазадовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року змінити в частині визначення суду, до підсудності якого віднесено дану справу, та зазначити, що справа №755/19098/24 підлягає направленню на розгляд до Бородянського районного суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Слюсар Т.А