Справа № 457/486/25
провадження №2-з/457/4/25
УХВАЛА

про забезпечення позову

19 березня 2025 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючої-судді Василюк Т.В.,

секретар судового засідання Кушнір М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

18 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з заявою про забезпечення позову. Подана заява обґрунтована тим, що вона має намір звернутися до Трускавецького міського суду з позовом про визнання права власності на частку у спільному майні, а саме: на квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира була придбана у період проживання у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , але за певних обставин під час укладення договору міни 15 листопада 1995 року право власності було зареєстровано саме за чоловіком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт їхнього спільного проживання однією сім`єю у період з 1992 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 (тобто до смерті чоловіка) встановлено рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року у цивільній справі № 442/10033/24. Вона зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй стало відомо, що дочка ОСОБА_2 вже звернулася до нотаріуса як спадкоємиця першої черги з заявою про прийняття спадщини, а у неї (як у спадкоємиці четвертої черги) виникає право на спадкування тільки у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. У такому випадку вона має намір звернутися до суду з позовом про визнання права власності на частку у спільному майні. Свідоцтво про право на спадщину може бути видано дочці її цивільного чоловіка ОСОБА_3 , яка має намір продати майно щойно отримає правовстановлюючі документи. Просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 на підставі договору міни від 15 листопада 1995 (зареєстрованого в реєстрі за № 2863).

Сторони у судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (п. 4 ст.153 ЦПК України). Дослідивши матеріали заяви, суд вважає наявність достатніх підстав для розгляду заяви про забезпечення позову у відсутності сторін по справі.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, серед яких - накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Разом з тим, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 має намір звернутися до Трускавецького міського суду з позовом про визнання права власності на частку у квартирі АДРЕСА_1 . Відповідно до договору міни від 15 листопада 1995 року ОСОБА_2 набув у власність кватиру АДРЕСА_1 . До заяви про забезпечення позову долучено копію рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 17 грудня 2024 року, яким встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 1992 року по 22 лютого 2022 року. Вказане рішення набрало законної сили 17 січня 2025 року.

22 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до приватної нотаріуски Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Кобак О.В. з наміром подати заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після співмешканця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги. 07 серпня 2024 року на адресу нотаріуски надійшла заява дочки померлого ОСОБА_3 , згідно з якою вона прийняла спадщину, яка залишилася після смерті батька, у повному обсязі. Вказаний факт зафіксований у листі приватної нотаріуски Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Кобак О.В. від 22 січня 2025 року № 13/02-14, адресованому ОСОБА_1 .

З наведеного слідує, що є підстави для існування спору про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 тавня 2021 року у справі №914/1570/20 вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Отже, вид забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу відчуження нерухомого майна до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Також, суд зазначає, що існують реальні ризики того, що спірне майно потенційна відповідачка може відчужити, оскільки остання після отримання свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності на нерухоме майно може відчужити квартиру АДРЕСА_1 . Слід зазначити, що жодних заборон відносно нерухомого майна (квартири) не має.

Накладення арешту на спірне нерухоме майно є співмірним із заявленими вимогами та достатнім для ефективного захисту прав заявниці.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду. А тому вимоги щодо накладення арешту на майно, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведені заявницею докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову.

На підставі наведеного та керуючись статтями 149-153 ЦПК України, с у д

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задоволити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 на підставі договору міни від 15 листопада 1995 (зареєстрованого в реєстрі за № 2863).

Копію ухвали направити Бориславському відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Львівська обл., Дрогобицький район, м. Борислав, вул. Міцкевича, 64) для відома та виконання.

Копію даної ухвали направити сторонам для відома..

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі:

1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви;

3) відмови у відкритті провадження у справі.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Т. В. Василюк