Справа № 203/1716/25
УХВАЛА

17 березня 2025 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «С-ТРАНС АВТО» про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «С-ТРАНС АВТО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ КАПІТАЛ АКТИВЕ», ОСОБА_1 , третя особи без самостійних вимог приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса Ірина Вячеславівна, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Варава Роман Сергійович, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, застосування наслідків недійсності договорів шляхом відновлення державної реєстрації права власності.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірних об`єктів нерухомого майна, право власності на які зареєстроване за відповідачкою ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч.1,6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 року у справі №914/1570/20 зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 року у справі №754/5683/22, провадження №14-28цс23, зроблено наступні висновки:

«Після набрання чинності Законом №2147-VІІІ частини першу, другу статті 149 ЦПК України викладено в такій редакції: «Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом».

Тобто з 15 грудня 2017 року законодавець серед передумов забезпечення позову визначає можливий вплив невжиття заходів забезпечення позову не тільки на виконання рішення суду, а й на можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тлумачення наведених норм процесуального права дає підстави для висновку, що можливість забезпечення судом позову не пов`язується з тим, чи підлягає рішення суду, ухвалене по суті спору, примусовому виконанню.

Цивільний процесуальний закон не забороняє вживати заходи забезпечення позову у справі, рішення у якій не підлягає примусовому виконанню, якщо забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача. І навпаки, якщо рішення у справі підлягатиме примусовому виконанню, вжиття заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, не завжди може бути необхідним та співмірним із пред`явленими вимогами позову і відповідати характеру порушеного права позивача.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Тому Велика Палата Верховного Суду констатує, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову».

Метою заходу забезпечення позову є підтримання «status quo», поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кюблер проти Німеччини» (заява №32715/06).

Види забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК України.

Зокрема п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено можливість забезпечення позову судом шляхом заборони вчиняти певні дії.

Пунктом 4 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Частиною 3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», окрім іншого, передбачено, що у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором.

Згідно позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «С-ТРАНС АВТО» останнім пред`явлено вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ КАПІТАЛ АКТИВЕ», ОСОБА_1 , третя особи без самостійних вимог приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса Ірина Вячеславівна, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Варава Роман Сергійович, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, застосування наслідків недійсності договорів шляхом відновлення державної реєстрації права власності.

Зокрема, позивачем поставлено питання про визнання недійсними укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСТ КАПІТАЛ АКТИВЕ» та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 17.04.2023 року нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ; договору купівлі-продажу від 20.04.2023 року нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 ; договору купівлі-продажу від 25.05.2023 року нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення №4н; а також про застосування наслідків недійсності вказаних правочинів шляхом відновлення державної реєстрації права власності на ці нежитлові приміщення за Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСТ КАПІТАЛ АКТИВЕ».

З долучених до позову та заяви про його забезпечення копій договорів купівлі-продажу та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що зазначені вище нежитлові приміщення належали на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «РОСТ КАПІТАЛ АКТИВЕ» та за оспорюваними договорами купівлі-продажу були відчужені на користь відповідачки ОСОБА_1 , за якою здійснено державну реєстрацію права власності на останні.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на теперішній час на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Варави Р.С. перебуває виконавче провадження №75133000 з примусового виконання наказу Господарського суду м.Києва, виданого 23.11.2023 року у справі №910/21535/21, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ КАПІТАЛ АКТИВЕ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «С-ТРАНС АВТО» суми основного боргу в розмірі 2178080 грн., інфляційних втрат в розмірі 37372 грн. 85 коп., 3% річних в розмірі 15330 грн. 40 коп., пені в розмірі 86330 грн., судового збору в сумі 34756 грн. 71 коп.

На момент проведення виконавчих дій встановлено відсутність коштів на рахунках боржника, а також відсутність рухомого та нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Проте, встановлено, що після ухвалення 15.09.2022 року Господарським судом м.Києва рішення у справі №910/21535/21 про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «С-ТРАНС АВТО» з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ КАПІТАЛ АКТИВЕ» суми боргу, останнім з метою уникнення виконання рішення за рахунок належного товариству майна, було здійснено відчуження належних йому об`єктів нерухомості на користь відповідачки ОСОБА_1 за оспорюваними договорами купівлі-продажу, що за позицією позивача є фраудаторними правочинами.

Таким чином, враховуючи наведені вище положення ЦПК України та правові висновки Верховного Суду, суд вважає, що визначений позивачем захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, що є предметом оспорюваних договорів купівлі-продажу, має логічний зв`язок із предметом та підставами позову.

Оскільки на момент подачі та розгляду заяви нерухоме майно, що було відчужено за оспорюваними договорами, зареєстровано на праві власності за відповідачкою ОСОБА_1 , що надає останній можливість в будь-який момент розпоряджатись цим майном, є обґрунтовані припущення, що невжиття в такому разі відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі можливого задоволення позову та ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Про наявність обгрунтованих та достатніх ризиків відчуження майна свідчить також той факт, що в рамках справи №910/21535/21 Товариство з обмеженою відповідальністю «С-ТРАНС АВТО» зверталось до господарського суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, банківські рахунки, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «РОСТ КАПІТАЛ АКТИВЕ», в задоволенні якої ухвалою Господарського суду м.Києва від 30.12.2021 року було відмовлено.

Проте, після ухвалення цим судом рішення від 15.09.2022 року, на стадії його перегляд в апеляційному порядку за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ КАПІТАЛ АКТИВЕ», останнім було здійснено відчуження належного йому нерухомого майна.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову є обґрунтованою, адже запропоновані заходу у вигляді заборони відчуження нерухомого майна є співмірними із заявленими вимогами, узгоджується з положеннями п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, п.4 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» і може забезпечити ефективний захист прав або інтересів позивача у разі ухвалення рішення про задоволення позову.

Крім того, суд приймає до уваги, що вжиття зазначеного заходу забезпечення позову не обмежить права відповідачки ОСОБА_1 на вільне користування та володіння вказаним нерухомим майном, проте унеможливить подальше розпорядження спірним майном та матиме наслідком збереження існуючого стану на момент подання заяви. Тому відсутні підстави вважати, що права відповідачки та баланс інтересів сторін будуть порушені.

Оскільки такий вид забезпечення позову має тимчасовий характер, не позбавляє відповідачку право вільного користування та володіння майном, суд також не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149,150,152,153,258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «С-ТРАНС АВТО» (64107, Харківська область, Лозівський район, м.Первомайський, вул.Бугаченка, буд.38, кімната 31-А, ) задовольнити.

Заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

-нежитлового приміщення, загальною площею 77,5 кв.м, у житловому будинку літ.А1 на ІІ поверсі, яке складається з: 1- нежитлове приміщення, площею 75,7 кв.м; 2 - санвузол, площею 1,8 кв.м; що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020);

-нежитлового приміщення, загальною площею 187,5 кв.м, у житловому будинку літ.А1 на ІІ поверсі, яке складається з: 1- нежитлове приміщення, площею 184,8 кв.м; 2 - санвузол, площею 2,7 кв.м; що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020);

-нежитлового приміщення, загальною площею 77,3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020).

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Строк пред`явлення ухвали для виконання три роки до 17 березня 2028 року включно.

Суддя С.Ю.Казак