Справа № 233/5624/24
Провадження № 2/211/1398/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 березня 2025 року

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді Костенко Є.К.,

за участю секретаря судового засідання Бодрухіної Є.А.

розглянувши в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2025 року в провадження судді у зв`язку зі зміною підсудності справ Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з баби на утримання онуки.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 05.12.2022 по справі №229/6624/21 з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів доходів на неповнолітню дитину. На даний час на виконанні в Дружківському ВДВС перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Внаслідок невиконання судового рішення утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Сімейним кодексом України передбачено, що баба, дід, зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх онуків, якщо у них не має матері, батька, або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід, можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач ОСОБА_2 , яка є бабусею неповнолітньої дитини, хоча і проживає на території рф, має постійні щомісячні доходи він здачі майна в оренду, а також їй розподілено земельний пай, від якого вона має дохід. Тому позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, тому вона змушена звернутися за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою суду від 03.03.2025 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій просить цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач до суду не з`явилась, причину неявки не повідомила, заяв та клопотань про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, крім того, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин.

Оскільки сторони не з`явились у судове засідання, то відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків.

Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 265 СК України баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 272 СК України розмір аліментів, що стягуються з інших членів сім`ї та родичів на дітей і непрацездатних повнолітніх осіб, які потребують матеріальної допомоги, визначається у частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги матеріальний та сімейний стан платника та одержувача аліментів. Якщо позов пред`явлений не до всіх зобов`язаних осіб, а лише до деяких з них, розмір аліментів визначається з урахуванням обов`язку всіх зобов`язаних осіб надавати утримання. При цьому сукупний розмір аліментів, що підлягає стягненню, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог, встановлених законодавцем в Сімейному кодексі України, аліментні обов`язки баби та діда виникають у випадку одночасно наявності таких умов: баба та дід мають фінансову можливість надавати необхідне матеріальне утримання своїм онукам, при цьому покладання на них аліментних зобов`язань не повинно істотно позначитись на їх добробуті; неповнолітня дитина, на користь якої мають стягуватись кошти, не має батьків або ж її батьки нездатні в силу поважних причин забезпечити необхідне утримання; малолітні або неповнолітні внуки потребують матеріальної підтримки.

Відповідно до ч.1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, позивач, прагнучи стягнути з відповідача аліменти, як з баби на утримання малолітньої онуки, не подає жодних документів, які б підтверджували родинні відносини між малолітньою дитиною ОСОБА_4 та відповідачем.

Крім того, позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що батько дитини, не надає матеріальної допомоги, має заборгованість зі сплати аліментів, натомість, відповідач таку матеріальну допомогу може надавати.

Позивачем зазначено, що рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 05.12.2022 року по справі №229/6624/21 стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Разом із цим, самого судового рішення до позовної заяви не долучено.

Натомість, на підтвердження даного твердження суду надано відповідь з Дружківського ВДВС згідно з якою зазначено, що на виконанні у органів ДВС перебуває виконавче провадження №72501081, відкрите 16.08.2023 з примусового виконання виконавчого листа №2/229/305/2022, виданого 01.08.2023 Дружківським міським судом Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини доходу на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку починаючи з 29.11.2021 і до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів саме у цьому виконавчому провадження, а не щодо стягнення аліментів на утримання дитини.

Таким чином, позивачем не долучено жодних доказів на підтвердження того, що з ОСОБА_3 стягувались аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , відповідно до рішення суду від 05.12.2022. Отже, доказів того, що вжито всі заходи з примусового виконання рішення суду не надано.

Таким чином, суд наголошує, що у першу чергу обов`язок щодо утримання дітей покладається на її батьків, тому при стягненні аліментів з інших членів родини суд повинен завжди ретельно перевіряти, з яких причин батьки не можуть утримувати дітей.

На думку суду, сама по собі відсутність роботи, ухилення від утримання дітей, перебування в місцях позбавлення волі чи наявність будь-яких фінансових зобов`язань у батьків, тощо не є поважними причинами, які б надавали право суду для стягнення з діда і баби аліментів на утримання онуків.

До поважних причин можна віднести тяжку хворобу, інвалідність, що виключають можливість мати самостійний заробіток (дохід) тощо.

Разом із цим, таких доказів суду надано не було.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 має обох батьків, з батька ОСОБА_3 , як зазначає позивач, стягнуто аліменти на її утримання, але не вжито всіх заходів з примусового виконання рішення суду, саме по собі наявність майна у бабусі не може бути підставою для стягнення аліментів ще і з неї на утримання малолітньої онуки.

Зважаючи на вищевикладене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача, а саме бабусі дитини, аліментів на її утримання. За таких обставин суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити.

Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так як позивач при поданні позову до суду про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а у задоволенні позовних вимог їй відмовлено, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України , суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складено 19.03.2025.

Суддя: Є. К. Костенко