Справа № 463/3361/23 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/619/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.В. Псярук

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 23 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

01.05.2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якому просив звернути стягнення на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , спадкоємцями якої є відповідачі, з метою погашення заборгованості в розмірі 250863 грн 95 коп.

Позов обгрунтовував тим, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 08.06.2016 року у справі №463/567/16-ц його позов про стягнення боргу задоволено та стягнуто з ОСОБА_5 250863,95 грн заборгованості. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, у зв`язку з чим постановою заступника начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова від 29.05.2020 року виконавче провадження з примусового виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08.06.2016 року у справі №463/567/16-ц закінчено. Дізнавшись з листа Четвертої Львівської державної нотаріальної контори №838/01-16 від 17.02.2022 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 її сестрами - відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 05.07.2022 року він звернувся до спадкоємців ОСОБА_5 з листом-вимогою про погашення ним заборгованості спадкодавця в розмірі 250863,95 грн. Враховуючи, що відповідачі не погасили наявну перед ним заборгованість, просив стягнути таку в судовому порядку шляхом звернення стягнення на спадкове майно.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Звернуто стягнення на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , спадкоємцями якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з метою погашення заборгованості перед ОСОБА_4 в розмірі 250863 грн 95 коп. (двісті п`ятдесят тисяч вісімсот шістдесят три гривні дев`яносто п`ять копійок).

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 по 1015 грн 17 коп. судових витрат з кожного.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Вважають оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначають, що ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на спадкове майно з пропуском строку, передбаченого ст. 1281 ЦК України. Так, кредитор спадкодавця, який не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України відповідачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 від часу подання до нотаріальної контори відповідних заяв у 2020 році. Свідоцтв про право на спадщину вони не отримали, а відтак з огляду на положення ст. 1281 ЦК України строк звернення ОСОБА_4 до суду з вимогами до спадкоємців слід обраховувати від часу, коли він дізнався про прийняття спадкоємцями спадщини після смерті ОСОБА_5 . Вважають, що ОСОБА_4 було відомо про прийняття ними спадщини після смерті ОСОБА_5 щонайменше з січня 2021 року, а звернувся він з позовом до спадкоємців лише у квітні 2023 року, тобто більше ніж через два роки від часу, коли він фактично дізнався про прийняття ними спадщини після смерті боржника ОСОБА_5 .

Крім того, з січня 2021 року ОСОБА_1 , яка діяла за погодженням з відповідачами, послідовно повідомляла суд у різних процесуальних документах про прийняття відповідачами спадщини. До ознайомлення з заявою ОСОБА_4 про заміну сторони у виконавчому провадженні наприкінці 2020 року, їм не було відомо про ухвалення рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08.06.2016 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 250863,95 грн, у зв`язку з чим вони не повідомили позивача про прийняття ними спадщини. При цьому, вони не визнають наявність у ОСОБА_5 боргу перед позивачем через сумніви у дійсності написаної нею розписки від 09.07.2014, про що ОСОБА_4 було відомо.

У поданій позовній заяві ОСОБА_4 визнав факт своєї обізнаності з обставинами апеляційного перегляду рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08.06.2016 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , що свідчить про те, що йому було відомо про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 не з 17.02.2022 року, як він стверджує у позовній заяві, а фактично з січня 2021 року.

Враховуючи, що ОСОБА_4 звернувся з вимогою до спадкоємців лише 05.07.2022 року, тобто більше ніж через рік від часу, коли він дізнався про прийняття ними спадщини, а з позовом лише у квітні 2023 року, тобто більше ніж через два роки від часу, коли йому стало відомо про подання відповідачами заяв щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , він пропустив шестимісячний строк, встановлений ч. 3 ст. 1281 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні його позовних вимог.

Також суд першої інстанції не врахував доводи відповідачів про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. При цьому, згідно листа нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. від 08.06.2023 , остання повідомила спадкоємців про неможливість видачі їм свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 (спадкова справа № 480/2020) у зв`язку з наявністю арешту, накладеного на усе нерухоме майно ОСОБА_5 в межах кримінальної справи № 141-2596 17.03.2009, який є чинним на даний час.

Резолютивна частина оскаржуваного рішення не відповідає положенням ч. 1 ст. 1282 ЦК України, оскільки не містить розмежування щодо кожного зі спадкоємців в частині особистого задоволення вимог кредитора у розмірі, який відповідає частці у спадщині кожного зі спадкоємців (відповідачів). При цьому, згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що частка квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_5 , визначена як 1/1, тобто не є виділеною. Відтак, оскаржуваним рішенням звернуто стягнення на неіснуючий об`єкт.

Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 проти скарги заперечила.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому колегія суддів приходить до висновку про можливість розгулу справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно положень ч. 1 ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст.1281 ЦК України в редакції, чинній на час смерті боржника ОСОБА_5 , кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 758/8549/15-ц (провадження № 61-8438св18) стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Під час вирішення питання процесуального правонаступництва сторони у справі спадкоємцем померлого спадкодавця суди мають з`ясовувати коло спадкоємців, обсяг матеріального правонаступництва для вирішення спору. При цьому підлягають врахуванню особливості, передбачені правилами статті 1282 ЦК України щодо обсягу успадкованого майна та співмірності вимог кредитора, вартості частки в успадкованому майні спадкоємця, який відповідає перед кредитором лише у межах вартості прийнятої спадщини. Спадкоємець успадковує разом з правами спадкодавця його обов`язки, а тому саме від об`єму успадкованих прав та обов`язків залежить вибір спадкоємця щодо прийняття спадщини чи відмови від неї.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 468/2121/14-ц.

Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 08.06.2016 у справі №463/567/16-ц позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 суму основного боргу згідно розписки від 09.07.2014 року в розмірі 178300 (сто сімдесят вісім тисяч) гривень, три проценти річних в сумі 6858 (шість тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) гривень, 45 копійок, інфляційні нарахування 29705 (двадцять дев`ять тисяч сімсот п`ять) гривень, 50 копійок та доплату в розмірі 36000 (тридцять шість тисяч) гривень, що разом становить 250863 (двісті п`ятдесят тисяч вісімсот шістдесят три) гривні 95 копійок.

На виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08.06.2016 року позивачу було видано виконавчий лист №463/567/16-ц від 20.07.2016 року, який пред`явлено ним до виконання у Личаківський відділ державної виконавчої служби м. Львова.

Постановою заступника начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова від 29.05.2020 року виконавче провадження з примусового виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08.06.2016 року у справі №463/567/16-ц закінчено у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_5 належала на праві приватної спільної сумісної власності квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

У жовтні 2020 року відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно інформації Четвертої Львівської державної нотаріальної контори №838/01-16 від 17.02.2022 року спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

05.07.2022 року позивач ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як спадкоємців ОСОБА_5 з листом-вимогою про погашення ними заборгованості в розмірі 250863,95 грн.

Задовольняючи позов про звернення стягнення на спадкове майно, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 своєчасно та в установленому законом порядку звернувся з вимогою про стягнення з відповідачів заборгованості, яка виникла у зв`язку з невиконанням спадкодавцем ОСОБА_5 рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08.06.2016 у справі №463/567/16-ц та яка підлягає стягненню з відповідачів, оскільки такі прийняли спадщину після смерті божника. При цьому суд враховував, що спадкоємці померлої ОСОБА_5 не повідомили ОСОБА_4 про відкриття спадщини, свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 станом на час звернення ОСОБА_4 з позовом про звернення стягнення на спадкове майно не отримали, що свідчить про дотриманням останнім строків, встановлених ст.1281 ЦК України на пред`явлення вимоги до спадкоємців.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, листом державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області від 08.06.2023 року, вих № 687/02-14 спадкоємців майна ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повідомлено про неможливість видачі їм свідоцтв про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_2 , власником якої була ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з наявністю в Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешту, накладеного 17.03.2009 року на все нерухоме майно ОСОБА_5 старшим слідчим СУ ГУМВСУ у Львівській області Гелецьким В.І. в межах кримінальної справи № 141-2596.

Відтак, суд звернув стягнення на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , власником якої була ОСОБА_5 , незважаючи на те, що на зазначену квартиру накладено арешт (у межах кримінального провадження) та такий арешт на даний час не знято.

При цьому орган, в інтересах якого накладено арешт, не було залучено до участі в справі, хоча оскаржуване рішення безпосередньо стосується прав та інтересів останнього.

Крім того, задовольняючи позов кредитора до спадкоємців, суд звернув стягнення на конкретне майно - 1/2 частку квартири, що належала ОСОБА_5 , спадкоємцями якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в той час, як положеннями ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину, та у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Разом з тим, даною статтею не передбачено право суду на звернення стягнення на конкретне майно спадкодавця за вимогами кредиторів до спадкоємців боржника.

З наведених мотивів, рішення суду слід скасувати та ухвалити у справі нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволити.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 23 січня 2024 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на спадкове майно відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 березня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра