Справа № 2-2334/11
Провадження № 4-с/761/27/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року Шевченківськийрайонний суд містаКиєва у складі:

головуючогосудді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

за участю

представника боржника Клапчука Ф.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Кагарлицький районний відділ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (як правонаступник Ржищівського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) на бездіяльність державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою та просить суд зняти арешт з всього рухомого та нерухомого майна та грошових коштів, що належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було накладено постановою державного виконавця - начальника Ржищівського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Журило Ольги Володимирівни у виконавчому провадженні № НОМЕР_1. Скарга мотивована тим, що в провадженні державного виконавця - начальника Ржищівського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Журило Ольги Володимирівни перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості в сумі 223616 грн. 26.02.2019 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, згідно з якою було замінено стягувача з ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». 28.04.2020 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 було винесено постанову про прийняття виконавчого провадження. Також 28.04.2020 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 державним виконавцем Журило О.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно з якою було накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках ,а також рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.Також, в рамках виконавчого провадження було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. 28.04.2020 року державним виконавцем Журило О.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. З даних автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що виконавче провадження № НОМЕР_1 наразі завершено. При цьому, питання про зняття арешту з майна ОСОБА_1 до цих пір вирішене не було.

Стягувач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заперечувало щодо задоволення скарги, про що свідчать відповідні заперечення направлені в адресу суду. Представник Товариства зазначає, що з аналізу норм Закону «Про виконавче провадження» можна прийти до висновку, що підстави визначені у статті 39 Закону передбачають закінчення виконавчого провадження із зняттям арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження, а підстави, визначені ст. 37 Закону передбачають повернення виконавчого документа стягувачу без зняття арешту на майно та кошти боржника із подальшим правом стягувача повторно предявити виконавчий документ до виконання. В свою чергу, законодавець об`єднує такі поняття як закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу в одне - «завершення виконавчого провадження». Разом з тим зазначає, що виконавче провадження НОМЕР_1 не було закінчено, оскільки державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону.

Крамаренко В.В. в судове засідання не з`явився. Представник скаржника адвокат Клапчук Ф.П. просив розглянути скаргу за його відсутності та задовольнити скаргу в повному обсязі.

Представник стягувача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в судове засідання не з`явився, в поданих запереченнях просив розглянути скаргу без участі представника.

Представник Кагарлицького районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (як правонаступник Ржищівського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) до суду не з`явився, заперечень не подавав. Про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні державного виконавця - начальника Ржищівського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Журило Ольги Володимирівни перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості в сумі 223616 грн.

Як свідчать матервали справи, вищезазначеним відділом дежравної виконавчої служби здійснювалось примусове виконання виконавчого листа № 2-2334/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 12.06.2021 р.

Як вбачається з наданих доказів, в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 державним виконавцем Журило О.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно з якою було накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках,а також рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Також, в рамках виконавчого провадження було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

28.04.2020 державним виконавцем Журило О.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України«Про виконавче провадження» .

З даних автоматизованої системи виконавчого провадження, наявних в матеріалах справи вбачається, що виконавче провадження № НОМЕР_1 наразі завершено.

Відповідно до листа Кагарлицького районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №23964 від 09.05.2024р. матеріали вищезазначеного виконавчого провадження № НОМЕР_1 знищено за закінченням терміну зберігання.

Даних про те, що виконавчий лист №2-2334/11 від 12.06.2012 р. повторно подавався до органів державної виконавчої служби матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Верховний Суд, розглядаючи питання ефективності захисту порушеного права особи на майно якого у рамках виконавчого провадження накладено арешт у постанові від 28.10.2020 року у справі 320/2494/20 зазначив, що позивач який є боржником перед банком, є стороною виконавчого провадження. У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 7.02.2014 № 6 судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі 320/5432/18.

Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно до ч. 1 п.2 статті 43 ЗУ «Про виконавче провадження», (в редакції, чинній на момент накладення арешту на майно, а також станом на 20.04.2020 року, коли виконавче провадження було повернуто стягувачу без виконання), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

В силу ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з п 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

У постанові Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 817/928/17 визначено, що не зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачу є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Враховуючи ті обставини, що виконавчий документ повернутий стягувачу, повторно на примусове виконання не надходив, при цьому при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу накладені раніше арешти не знято, існування даних арештів до цього часу без наявності виконавчих проваджень порушують права заявника як власника майна, суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 447, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Зняти арешт з всього рухомого та нерухомого майна та грошових коштів, що належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було накладено постановою державного виконавця - начальника Ржищівського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Журило Ольги Володимирівни у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Суддя