Справа №932/7568/24
Провадження №2/932/2752/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 січня 2025 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Кравченко Г.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Гейка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в особі відділу формування та ведення реєстру територіальної громади про позбавлення права користування, -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 4 вересня 2024 року надійшов вищезазначений позов, в якому позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 права користування житлом квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Стислий виклад позиції позивача зазначеної у позові.

Так, позивач на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований також її вин і відповідач по справі.

Фактично з 2010 року по теперішній час відповідач не проживає у зазначеній квартирі, за весь час вони ні разу не з`явився в ній, про його місце проживання позивачеві не відомо. В свою чергу позивач, вимушена витрачати зайві кошти на оплату комунальних послуг за всіх зареєстрованих осіб, що є значними витратами. Реєстрація відповідача у зазначеній квартирі не дозволяє позивачу вільно розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належи чином.

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №4200 від 01.10.2021 квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур №14/5-5893 від 26.04.2021 за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані три особи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.02.2009;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 07.02.1992;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 23.02.2009.

Згідно актів від 08.05.2023, 02.09.2023, 05.01.2024, 20.05.2024, 01.08.2024, що складені сусідами позивача, підтверджено факт не проживання ОСОБА_2 за зазначеною адресою, відсутність його особистих речей, предметів побуту.

В судовому засіданні, як свідка допитано позивачку, яка під присягою засвідчила про не проживання її сина за адресою АДРЕСА_2 з 2010 року.

Норми права, що застосував суд.

Частиною ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності с право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Hіхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Велика палата Верховного Суду в постанові від 13.10.2020 у справі N447/455/17 (провадження N14-64цс20) звернула увагу на те, що необхідно звернути увагу, що ЖК УРСР був прийнятий 30.06.1983 і він не відображає усіх реалій сьогодення. ЦК України є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше у часі, тому темпоральна колізія вирішується саме на користь норм ЦК України.

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.

У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту. Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Висновки суду.

З огляду на те, що відповідач не пов`язаний з позивачем спільним побутом, не проживає у вказаній квартирі тривалий час, що свідчить про наявність іншого житла, з метою недопущення порушення прав власника на вільне розпорядження належним йому майном, заявлені вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Вимога щодо позбавлення права користування відповідача житлом не підлягає задоволенню, оскільки такий сам позбавив себе такого права, не проживаючи в квартирі вже тривалий час, в такому випадку суд визнає відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Позову задовільнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користуватися квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складений 28 січня 2025 року.

Суддя: В.І.Цитульський