Номер провадження 2/754/3091/25
Справа № 754/2127/25
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді - Панченко О.М.

з секретарем судового засідання - Сарнавським М.О.

розглянувши у підготовчому засіданні матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Панченко О.М.

Ухвалою суду від 11.02.2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

04.03.2025 року до суду від представника відповідача до суду надійшла зустрічна позовна заява про поділ майна подружжя.

В підготовче засідання сторони не з`явилися.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання в зв`язку з його перебуванням в іншому судовому процесі у П`ятому апеляційному адміністративному суді. У клопотанні також звертає увагу суду на те, що при подачі зустрічного позову представником позивача за цим позовом не сплачено судовий збір, не заперечує проти спільного розгляду первісного та зустрічного позовів за умови усунення зазначених недоліків.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі.

Перевіривши матеріали зустрічної позовної заяви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Таким чином, позовні вимоги про визнання права власності, витребування або повернення майна, виділ у натурі частки майна є майновими, оскільки за своєю правовою природою пов`язані з підтвердженням прав на майно (постанова ВС від 24.01.2018 року у справі № 916/1220/17, ухвала ВС від 04.03.2019 року у справі № 923/441/18, ухвала ВС від 30.03.2023 року у справі № 591/3750/20).

Вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб?єктом оціночної діяльності - суб?єктом господарювання відповідно до договору, є звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Таким чином, належними доказами на підтвердження вартості майна, із якої необхідно визначити ціну позову та відповідно розмір судового збору, є, зокрема, звіт про оцінку майна з висновком про його вартість (станом саме на дату подання позову до суду), дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості аналогічного майна в районі місцезнаходження спірного майна тощо.

Судом встановлено, що ціну позову позивачем визначено в 1565730 грн. Разом з тим, до позовної заяви не додано жодних документів на підтвердження вартості спірного майна, на основі яких суд мав би можливість підтвердити відповідність заявленої ціни позову дійсність вартості майна.

На додаток до цього, суд звертає увагу, що подана позовна заява не містить жодного документа на підтвердження сплати судового збору, визначеного з урахуванням встановленої позивачем ціни позову (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу 6000 грн. 00 коп.). Крім того, відсутні відомості щодо наявності обставин звільнення позивача за зустрічним позовом від сплати судового збору, які передбачені положеннями ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, позивачу необхідно надати належні докази на підтвердження вартості спірного майна на момент пред`явлення позову, з урахуванням цього, у разі потреби, внести корегування у заявлену ціну позову, самостійно визначити розмір судового збору та надати докази на підтвердження його сплати (1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211 грн. 20 коп.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140 грн. 00 коп.).

Залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Крім того необхідно врахувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, позивачу за зустрічним позовом необхідно усунути зазначені недоліки, надавши докази на підтвердження реальної вартості спірного майна станом саме на дату звернення з позовом, визначивши розмір судового збору та надавши докази його сплати.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 190 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, - залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Панченко