Справа №197/861/24
провадження №2/197/42/25
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 березня 2025 року

приміщення суду за адресою: вул. Соборна, 86, с-ще Широке, 53700

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гері О.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Слобідської Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою, та

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17 грудня 2018 року позивачем було передано в борг відповідачці грошові кошти в сумі 26 000 гривень. На підтвердження отриманих коштів відповідачкою була власноруч написана та підписана розписка про отримання коштів від 17 грудня 2018 року із зазначенням умов їх повернення, а саме: повернути всю суму до 29 березня 2019 року. 19.03.2024 року на адресу відповідачки було надіслано письмову вимогу про повернення грошових коштів в сумі 26 000 грн в продовж 30 днів з моменту отримання даного повідомлення. З моменту отримання коштів відповідачка жодного разу не здійснила оплати, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися з даною позовною заявою до суду.

Провадження у справі відкрито 20.01.2025.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю.

Належно повідомлена відповідачка в судове засідання не прибула з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст.208-283 ЦПК України заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

17 грудня 2018 року ОСОБА_1 було передано в борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 26 000 гривень. На підтвердження отриманих коштів відповідачкою була власноруч написана та підписана розписка про отримання коштів від 17 грудня 2018 року із зазначенням умов їх повернення, а саме: повернути всю суму до 29 березня 2019 року.

19.03.2024 року на адресу відповідачки було надіслано письмову вимогу про повернення грошових коштів в сумі 26 000 грн в продовж 30 днів з моменту отримання даного повідомлення.

Відповідачка у добровільному порядку суму боргу не повернула.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Зазначений висновок узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року №707/2606/16-ц.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками ст.. 1046 ЦК України

Частина 2 ст.1047 ЦК України передбачає, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених обставин робити відповідні правові висновки.

Крім того, за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором ч.1 ст.1049 ЦК України.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі №319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі №524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі №604/1038/16.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачкою ОСОБА_2 жодних доказів на спростування доводів позивача, зазначених ним у позові, або ж сплати останньому боргу за борговою розпискою, до суду не подано.

Отже, враховуючи вище викладене, а також те, що боргова розписка від 17.12.2018 року підтверджує факт укладення договору позики, а відтак і отримання коштів відповідачкою та виникнення у неї обов`язку в їх поверненні, який в свою чергу не виконано, оскільки оригінал боргової розписки знаходився у позивача по справі, тому за сукупністю вказаних підстав, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за борговою розпискою в сумі 26 000 грн.

Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Отже, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів за борговою розпискою задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість за борговою розпискою у розмірі 26 000 (двадцять шість тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач може оскаржити рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складений 19.03.2025.

С у д д я: О.Г. Геря