Справа №752/2425/25
Провадження №2/752/3923/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кокошка О.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 17.10.2009 перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їх сімейні стосунки погіршилися останніми роками, оскільки між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, які вплинули на усіх членів родини. Вони живуть окремими інтересами. Вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Шлюбні відносини між ними припинені. Фактично їх шлюб носить формальний характер. Спору щодо місця проживання дітей немає. Примирення з відповідачем та їх подальше спільне життя неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача.

Позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачем.

11.02.2025 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, якою справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася.

Відповідач надала заяву про визнання позовних вимог.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

17.10.2009 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, актовий запис №1322, прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 17.10.2009 серії НОМЕР_1 .

Згідно з копією свідоцтва про народження від 01.06.2010 серії НОМЕР_2 та від 23.03.2017 серії НОМЕР_3 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 народилися ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Київ, батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався вказаним правом та звернувся до суду з вказаною позовною заявою, наполягаючи на розірванні шлюбу з відповідачем.

Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, примирення між сторонами не можливе і позивач цього не бажає, оскільки сторони разом не проживають та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи наявність неповнолітніх дітей у сторін, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто, на тому, що є моральною основою шлюбу, однак позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

На переконання суду, у вказаному конкретному випадку, причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

На думку суду, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Обмірковуючи питання щодо надання сторонам строку для примирення, суд виходить з того, що сторонами не надано суду жодних заяв, як-то про примирення чи збереження шлюбу, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач, в свою чергу, подала до суду заяву про визнання позовних вимог. Крім того, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

При цьому суд враховує визнання позовних вимог відповідачем, яке приймається судом, оскільки не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50% у сумі 605,60 грн. та за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у сумі 605,60 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення позивачем.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141-142, 206, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.10.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1322.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 20 коп.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. відповідно до квитанції до платіжної інструкції від 15.01.2025 №11.

Повернення сплаченої суми судового збору необхідно здійснити в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне рішення складене 11.03.2025.

Суддя О. Б. Кокошко