Провадження № 2/522/467/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

13 березня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Тетькової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Обслуговуючого кооперативу Жемчужина Французского бульвара» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, інфляційних нарахувань та 3 % річних,

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Обслуговуючого кооперативу Жемчужина Французского бульвара» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, інфляційних нарахувань та 3 % річних.

В обґрунтування позову Позивач зазначив, що ОК «ЖЕМЧУЖИНА ФРАНЦУЗСКОГО БУЛЬВАРА» створений на добровільних засадах для експлуатації та управління житловим комплексом, який складається з чотирьох багатоповерхових житлових будинків за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 з метою забезпечення захисту прав його членів, дотримання ними обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством. Основна діяльність Кооперативу полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав членів (асоційованих членів) Кооперативу на володіння та користування спільним майном, належне утримання будинків та прибудинкової території, сприяння членам (асоційованим членам) Кооперативу в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами. Видом діяльності Кооперативу є комплексне обслуговування об`єктів.

Обслуговуючий кооператив діє на підставі Статуту затвердженого протоколом № 1 від 21 березня 2016 р. та у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно до п. 2.3 Статуту, ОК здійснює експлуатацію і ремонт будинків та утримання прибудинкових територій за рахунок коштів Кооперативу на засадах самооплатності.

З 2016 року обслуговуючий кооператив організовує та забезпечує утримання будинку АДРЕСА_1 , який переданий на баланс ОК за Актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 28.03.2016 року, та відповідно сприяє співвласникам багатоквартирного будинку в належному та якісному утриманні їх спільного майна.

Позивач зазначив, що діяльність Кооперативу спрямована на забезпечення співвласників будинку в отриманні житлово-комунальних послуг, а співвласник в свою чергу зобов`язаний забезпечувати своєчасну і в повному обсязі сплату внесків і платежів на умовах, визначених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 5.1.8. Статуту, Кооператив може бути колективним споживачем комунальних послуг.

Кооператив як колективний споживач скористався своїм правом на укладення договорів про надання комунальних послуг у відповідності до Статуту, в інтересах споживачів, об`єднаних таким колективним споживачем, як це передбачено положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (ч. 3 ст. 7).

Також Позивач зазначив, що ним самостійно, а у деяких випадках із залученням підрядних організацій здійснювався комплекс регламентних робіт з забезпечення утримання будинку та прибудинкової території, а саме: технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання, водовідведення, теплопостачання, гарячого водопостачання, зливової каналізації, електропостачання, газопостачання, технічне обслуговування ліфтів, обслуговування димових та вентиляційних каналів, технічне обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем відповідно до наказу Держкомітету з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», Наказу Мінрегіонрозвитку № 190 від 27.07.18 року «Про затвердження Обов`язкового переліку робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території».

Відповідач ОСОБА_1 є власником є власником квартири АДРЕСА_5 , відповідно до Договору про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна № 19/144-9/1 від 21.06.2013 року та Акту прийому-передачі в тимчасове користування від 02.12.2015 року в якому створено Обслуговуючий кооператив та відповідно є співвласником багатоквартирного будинку.

Позивач зазначив, що Відповідачем не виконуються зобов`язання в частині здійснення оплати членських внесків, що зумовило виникнення заборгованості перед Кооперативом в загальному розмірі 98 452 грн. 18 коп. за комплекс житлово-комунальних послуг, надання яких забезпечується Позивачем відповідно до договорів, укладених між Позивачем та суб`єктами господарювання і фактичних витрат. За несвоєчасне виконання зобов`язань Позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у сумі 6 745 грн. 75 коп., сума 3% річних - 987 грн. 29 коп. Таким чином, Позивач просить стягнути на його користь загальну суму боргу яка склала 106 185 грн 22 коп. та судові витрати.

За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Чернявській Л.М.

Ухвалою суду від 03 січня 2023 року цивільну справу направлено за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2023 року прийнято та відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи.

Протокольною ухвалою суду від 09 травня 2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09 травня 2023 року зупинено провадження по справі до набрання законної сили цивільної справи № 522/4057/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2024 року поновлено провадження по справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 червня 2024 року цивільну справа направлено за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою суду від 09 липня 2024 року прийнято до провадження зазначену цивільну справі. Встановлено спрощений порядок розгляду справи.

В засідання 13 березня 2025 року, позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Також, на адресу суду надійшла заява від третьої особи - ОСОБА_2 , яка просила провести розгляд справи без її участі, а також зазначила, що після поділу майна колишнього подружжя, квартира АДРЕСА_5 , належить відповідачу відповідно до Договору про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна № 19/144-9/1 від 21.06.2013 року та ОСОБА_1 є фактичним користувачем зазначеної квартири.

Відповідач повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, а також ОСОБА_1 , не спростовано, що квартира АДРЕСА_5 , належить третій особі - ОСОБА_2 .

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, у зв`язку з неявкою Відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням Відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника Позивача, ухвалив слухати справу у відсутності Відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_5 , в якому створено Обслуговуючий кооператив, що підтверджується Договором про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна № 19/144-9/1 від 21.06.2013 р. та Акту прийому-передачі в тимчасове користування від 02.12.2015 р.

Згідно акту приймання-передачі від 28.03.2016 року ОК «ЖЕМЧУЖИНА ФРАНЦУЗСКОГО БУЛЬВАРА» прийняв для забезпечення обслуговування житловий комплекс, який складається з одного багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Кооператив сприяє співвласнику будинку в отриманні житлово-комунальних послуг, а співвласник забезпечує своєчасну і в повному обсязі сплату внесків та платежів на умовах, визначених чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить, відповідно, житлова послуга та комунальна послуга.

До житлової послуги належить послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає:

- утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

- купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

- поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

До комунальної послуги належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Щодо забезпечення послуги з управління будинком, відповідно до Наказу Держкомітету з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», Наказу Мінрегіонрозвитку №190 від 27.07.18 року «Про затвердження Обов`язкового переліку робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території» Позивачем самостійно або з залучення підрядних організацій здійснювався комплекс регламентних робіт з забезпечення утримання будинку та прибудинкової території, а саме: технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання, водовідведення, теплопостачання, гарячого водопостачання, зливової каналізації, електропостачання, газопостачання, технічне обслуговування ліфтів, обслуговування димових та вентиляційних каналів, технічне обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем.

Позивачем постійно забезпечувався поточний ремонт конструктивних елементів, технічних пристроїв будинку та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території. Також здійснювався поточний ремонт та обслуговування внутрішньобудинкових систем, систем протипожежної автоматики та димовидалення, інших внутрішньобудинкових інженерних систем, прибирання прибудинкової території, прибирання приміщень загального користування, придбання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна.

Власнику зазначеної квартири, відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, на праві сумісної власності належить також спільне майно багатоквартирного будинку.

Відповідно до положень Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» до спільного майна віднесено: приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території.

Статтею 8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, визначається пропорційно до його частки співвласника.

У постанові від 11 листопада 2015 року по справі № 3-945гс15 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що особа, яка є власником приміщення і у свою чергу співвласником будинку, в якому створено об`єднання, однак не є членом цього об`єднання, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів.

Щомісяця Кооперативом нараховувалась плата за отримані Відповідачем житлово-комунальні послуги, однак ОСОБА_1 протягом тривалого часу не виконує свої обов`язки і не сплачує регулярно і в повному обсязі кошти за спожиті житлово-комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість.

За період з 01.01.2020 року по 31.10.2022 року у Відповідача наявна заборгованість перед ОСББ за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 98 452, 18 грн. за комплекс нижчезазначених житлово-комунальних послуг, надання яких забезпечує позивач відповідно до договорів, укладених між ОК «ЖЕМЧУЖИНА ФРАНЦУЗСКОГО БУЛЬВАРА» та суб`єктів господарювання і фактичних витрат, що підтверджується витягом з особистого рахунку і показниками індивідуальних лічильників.

Відповідно до ст. ст. 322, 360 ЦК України на власника майна покладено тягар його утримування, та передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном. Зобов`язання, згідно ч. 2 ст. 509, ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином.

Статтями 67, 68, 151, 179 Житлового кодексу Української РСР, пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45 передбачено, що власник зобов`язаний забезпечувати схоронність будинку, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію та своєчасно оплачувати відповідні внески та платежі з відшкодування вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території (інших експлуатаційних витрат) та отриманих комунальних послуг.

Ч. 10 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено обов`язок співвласника багатоквартирного будинку своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Ст. 530 ЦК України встановлює, що, якщо у зобов`язані встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язань.

Відповідач своїми діями щодо несплати у повному обсязі за спожиті комунально-експлуатаційні послуги порушив застереження визначенні Цивільним кодексом України щодо належного та добросовісного виконання зобов`язання, що є результатом неотримання коштів в сумі 44 176,41 грн.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником зобов`язання, його борг складає: основну суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

У заявлених позовних вимогах до Відповідача, Позивач просив стягнути на його користь 3% річних у розмірі 6 745 грн 75 коп; інфляційні в розмірі 987 грн 29 коп.

З огляду на те, що Позивачем розрахунок інфляційних втрат, 3% річних здійснено за період з 01.01.2020 р. по 01.01.2022 р., суд дійшов висновку про правильність його проведення.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами по справі врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтею 1 цього Закону передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Згідно з частинами другою, третьою, четвертою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України (далі - Правила).

Згідно з пунктом 7 зазначених Правил власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг, утримання будинку і прибудинкової території в будинках (квартирах) приватного житлового фонду покладено на власника.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу у грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовими зобов`язаннями.

Тобто, згідно із зазначеними правовими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

З урахуванням наведеного відсутність укладеного між сторонами договору не є підставою для несплати за надані позивачем і спожиті відповідачем житлово-комунальні та інші послуги.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року (справа № 753/1391/17, провадження № 61-34537св18), від 21 листопада 2019 року (справа № 464/5927/15, провадження № 61-33479св18), від 22 січня 2020 року (справа№ 201/9729/18, провадження № 61-21652св19), від 02 грудня 2020 року (справа № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819св20), від 25 березня 2020 року (справа № 211/3347/18, провадження № 61-1170св19).

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (частина перша статті 509 ЦК України).

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З аналізу положень статей 11, 319, 322, 509, 526, 610 ЦК України, статей 1, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» в їх системному взаємозв`язку вбачається, що кожен власник квартири (нежитлового приміщення) в будівлі несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території.

Витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна.

Обов`язок відповідача з утримання належного йому майна виникає незалежно від обставин звернення до нього позивача з пропозиціями щодо оплати зазначених послуг чи укладення договору.

Відсутність договору між позивачем та відповідачем щодо утримання житлового будинку і прибудинкової території не є підставою для звільнення відповідача від сплати відповідних внесків на утримання будинку та прибудинкової території тощо за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будівлі.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

З приведеного вище аналізу досліджених судом відомостей сукупно випливає, що існує законне підґрунтя для задоволення вимог.

Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481, 00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.15,16 , 525,526, 612, 614, ЦК України, Закон України «Про кооперацію», ст.ст. 6, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279,352-353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Обслуговуючого кооперативу «ЖЕМЧУЖИНА ФРАНЦУЗСКОГО БУЛЬВАРА» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, інфляційних нарахувань та 3 % річних - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , Адреса: АДРЕСА_6 ) на користь Обслуговуючого кооперативу «Жемчужина Французского бульвара» (Код , р/р НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Восток») заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 98 452 (дев`яносто вісім тисяч чотириста п`ятдесят дві) грн. 18 коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , Адреса: АДРЕСА_6 ) на користь Обслуговуючого кооперативу «Жемчужина Французского бульвара» (Код , р/р НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Восток») інфляційні витрати в сумі 6 745 (шість тисяч сімсот сорок п`ять) грн. 75 коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , Адреса: АДРЕСА_6 ) на користь Обслуговуючого кооперативу «Жемчужина Французского бульвара» (Код , р/р НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Восток») 3 % річних за прострочення виконання зобов`язань в сумі 987 (дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 29 коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , Адреса: АДРЕСА_6 ) на користь Обслуговуючого кооперативу ««Жемчужина Французского бульвара» (Код , р/р НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Восток») витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою Відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення підписано та складено 19 березня 2025 року.

Суддя Чернявська Л.М.