ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3183/25 Справа № 171/3025/24 Суддя у 1-й інстанції - Мигалевич В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - ФОП ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ФОП ОСОБА_2 адвоката Письменної Наталі Володимирівни на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року, ухвалену суддею Мигалевичем В.В. у Апостолове Дніпропетровської області, (відомості про складення повного судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Курило Н.В. звернулася до суду з заявою про забезпечення позову та зазначила, що ОСОБА_1 було здійснено випадкове перерахування коштів на загальну суму 186715 гривень 75 копійок на розрахунковий рахунок фізичної особи підприємця ОСОБА_2 НОМЕР_1 відкритий в АТ «ПУМБ», а саме 25.03.2024 року здійснено перерахування коштів на суму 186715,75 грн., що підтверджується квитанцією №9337-1762-2680-1504 від 25.03.2024 року.

12.08.2024 року позивач надіслав відповідачу лист вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів, на що відповідач ОСОБА_2 не надав жодної відповіді. На даний час належні грошові кошти позивача безпідставно утримуються відповідачем у своєму незаконному користуванні, чим порушені майнові права позивача щодо володіння та розпорядження власними грошовими коштами.

Представник заявника вважає, що грошові кошти безпідставно отримані відповідачем ОСОБА_2 на суму 186715,75 грн. зараховані на рахунок відповідача НОМЕР_1 відкритий в АТ «ПУМБ», а також інфляційні виплати у розмірі 13 228,70 грн., 3% річних у розмірі 3 703,71 грн. можуть бути зняті або незаконно передані третім особам, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Просила заяву задовольнити шляхом накладення арешту на грошові кошти фізичної особи підприємця ОСОБА_2 .

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року задоволена заява про забезпечення позову.

Накладено арешт на грошові кошти фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ «ПУМБ» та інших рахунках в інших банківських установах, відкритих на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 в межах ціни позову у розмірі 203 648,16 грн. двісті три тисячі шістсот сорок вісім гривень 16 копійок).

ФОП ОСОБА_2 через свого представника адвоката Письменну Н.В. подав апеляційну скаргу на оскаржувану ухвалу суду, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, просить її скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Скаржник зазначає, що позивач в заяві про забезпечення позову посилається на припущення про можливе невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Але заявником на момент подання заяви про забезпечення позовних вимог не доведено вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації відповідачем або здійснення дій на безпідставне перерахування грошових коштів), або які б свідчили про можливе невиконання (утруднення виконання) судового рішення за наслідками розгляду спору. Вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про можливе невиконання (утруднення виконання) судового рішення за наслідками розгляду спору. Зазначає, що суд, задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову це істотно ускладнить поновлення порушених прав та інтересів Позивача.

Представник відповідача вважає, що встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не відповідають процесуальним нормам, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а суд формально підійшов до розгляду вказаного питання, обмежившись загальними посиланнями на відповідність застосованих заходів забезпечення позову наведеним вище критеріям. Зокрема, як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали, вона не містить жодних мотивувань, з яких суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, а позивачем вони не доведені.

Представник відповідача вважає, що суд першої інстанції, виносячи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, надаючи оцінку обставинам та правовим підставам вжиття заходів забезпечення позову, передбаченим статтями 149, 150 ЦПК України, допустив порушення норм процесуального права, зокрема статей 81, 89 ЦПК України.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням збалансованості інтересів учасників судового процесу та не оцінив обставин щодо негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову (блокування господарської діяльності Відповідача, несплата податків, невиплата заробітної плати тощо) з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів. Крім того, звертає увагу, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не відповідає вимогам, визначених ЦПК України та не містить зустрічного забезпечення.

Сторона відповідача вважає, що судом першої інстанції грубо порушено при винесенні оскаржуваної ухвали принципи рівності та змагальності сторін, оскільки судом тягар доведення того, що вжиття заходів забезпечення позову може спричинити відповідачу збитки покладено саме на відповідача, не дивлячись на той факт, що зазначення зустрічного забезпечення це прямий обов`язок позивача який передбачений ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представника відповідача ФОП ОСОБА_3 адвокат Курило Н.В., просить відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року.

Вказує на те, що оскаржувана ухвала відповідає нормам процесуального та матеріального права, адже задовольняючи заяву про забезпечення позову, судом першої інстанції було досліджено та перевірено у повному обсязі докази, надані позивачем щодо наявного між сторонами спору та реальності існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали з`ясовано обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач позовним вимогам. Суд першої інстанції співвідніс негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. Також представника відповідача вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення під час постановлення оскаржуваної ухвали, що спростовує доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника відповідача ОСОБА_4 , яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, з викладених у ній підстав, просила скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову, представника позивача ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони відповідача з викладених у відзиві підстав, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до квитанції №9337-1762-2680-1504 від 25.03.2024 року ОСОБА_1 було здійснено перерахування коштів на загальну суму 186715 гривень 75 копійок на розрахунковий рахунок фізичної особи підприємця ОСОБА_2 НОМЕР_1 відкритий в АТ «ПУМБ».

12.08.2024 року позивач надіслав відповідачу лист-вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів, на що відповідач ОСОБА_2 не надав жодної відповіді.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення заяви позивача про забезпечення позову, виходив з того, що представником заявника наведено доводи того, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить поновлення порушених прав та інтересів ОСОБА_1 . За такого, накладення арешту на грошові кошти є доцільним, адекватним та співмірним заходом забезпечення позову.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції та погоджується з доводам представника відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, виходячи з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою звернення із заявою про забезпечення позову стало випадкове перерахування 25.03.2024 ОСОБА_1 коштів на загальну суму 186715 гривень 75 копійок на розрахунковий рахунок фізичної особи підприємця ОСОБА_2 НОМЕР_1 відкритий в АТ «ПУМБ», що підтверджено квитанцією №9337-1762-2680-1504 від 25.03.2024 року.

12.08.2024 року позивач надіслав відповідачу лист вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів, на що відповідач ОСОБА_2 не надав жодної відповіді. На даний час, як вважає заявник належні йому грошові кошти безпідставно утримуються відповідачем у своєму незаконному користуванні, чим порушені майнові права позивача щодо володіння та розпорядження власними грошовими коштами.

Колегія суддів погоджується з доводами сторони відповідача, що наданими позивачем доказами заявлені вимоги про накладення арешту на грошові кошти належні відповідачу є недоведеними, зокрема, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем, тобто здійснює відповідну господарську діяльність, при цьому накладення арешту на грошові кошти відповідача порушують права та законні інтереси інших осіб, зокрема тих, що працюють на відповідача та отримують заробітну плату.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала як така, що суперечить нормам процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти належні відповідачу.

Керуючись ст.ст.367,374, 376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу представника відповідача ФОП ОСОБА_2 адвоката Письменної Наталі Володимирівни задовольнити.

Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_5 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти фізичної особи підприємця ОСОБА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 березня 2025 року

Головуючий:

Судді: