Справа №932/265/23
Провадження №2/932/56/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«13» лютого 2025 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Цитульського В.І.

секретаря судового засідання Вишневецької К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду в м. Дніпрі справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник АТ «ОТП банк» з позовом до ОСОБА_1 і просить суд стягнути з нього суму заборгованості в розмірі 376 544,99 грн. та судові витрати.

Ухвалою судді від 21 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначене до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року відмовлено у задоволення клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 26 вересня 2023 року закрите підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду справи по суті.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 січня 2025 року зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Цитульському В.І.

Ухвалою судді від 17 січня 2025 року прийнято цивільну справу до свого провадження та постановлено розпочати судовий розгляд справи спочатку.

Доводи позивача викладені у позові.

06.07.2021 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 339900,00 грн. На виконання умов договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе зобов`язання. 19.10.2022 позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості, однак відповідач вимогу проігнорував, погашення заборгованості не здійснив. Таким чином заборгованість відповідача складає376 544,99 грн.

Відповідач відзиву не надав.

У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи здійснювати без його участі не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки не повідомив.

Фактичні обставини встановлені судом.

06.07.2021 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №. Розмір кредиту складає 339 900 грн., який підлягає поверненню до 06.07.2028. Фіксована процентна ставка у розмірі 29.90 % річних. Повернення кредиту відбувається шляхом сплати позичальником Ануїтентних Платежів.

Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання.

13.10.2022 Позивач направив на адресу Відповідача вимогу про погашення заборгованості.

Однак, така вимога залишилася без виконання.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № станом на 22.09.2022 заборгованість ОСОБА_1 складає 376 544,99 грн., з яких 331470,47 заборгованість за тілом кредиту, 45 074,52 заборгованість по відсоткам.

Норми права застосовані судом.

За змістом статей4,5 ЦПК України, статті 15 ЦК України правомірність і обґрунтованість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) застосованого способу судового захисту.

Відповідно до частини 2статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до частини 1статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з частинами 1, 2статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частини 1, 3статті 1049 ЦК України).

Відповідно до частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як на тому наголошено у постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 645/59/16-ц, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до п. 57 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджений Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75(далі Положення) інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Пунктом 60 Положення визначено, що клієнтські рахунки та рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Банк забезпечує ведення синтетичного обліку за допомогою рахунків II, III, IV порядків Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року за № 89(зі змінами). Детальна інформація про кожного контрагента та кожну операцію фіксується на рівні аналітичного обліку на аналітичних рахунках. Аналітичні рахунки повинні містити обов`язкові параметри, визначені нормативно-правовими актами Національного банку України. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожними відповідним рахункам синтетичного обліку.

Згідно з п. 61 Положення форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер клієнтського рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) сума вхідного залишку за рахунком; 7) код ID НБУ банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.

Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку (п. 62 Положення).

Таким чином, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Отже, саме виписка по рахунку є належним доказом підтвердження видачі кредиту.

Висновок суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Позивачем не надано до суду документів що підтверджують видачу відповідачу грошових коштів, чи перерахування їх на рахунок відповідача, банківської виписки з рахунку позичальника, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Таким чином, належних доказів наявності заборгованості за наданим кредитом та її розміру матеріали справи не містять, відсутні відомості про те, що відповідач отримав платіжну картку, строк дії цієї картки.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.

Такий відображає методику нарахування позивачем заборгованості, але не відображає операції з надходження кредитних коштів на рахунки клієнта та їх повернення.

За відсутності доказів про розмір наданого кредиту суд позбавлений можливості зробити висновок про належність, достовірність та достатність розрахунку позову, який є одностороннім документом позивача.

Виходячи з наведеного суд зазначає, що позивачем всупереч вимог ст. 81 ЦПК України не було надано суду належних доказів тих обставин, про які він заявляє у позовній заяві, а саме, що відповідач отримав кредит за договором від 06.07.2021 та наявність заборгованості за наданим кредитом в сумі 376 544,99 грн.

Слід зазначити, що позивач є юридичною особою та його представник вже тривалий час звертається до судів із позовами про стягнення заборгованості.

При цьому, судами були ухвалені численні рішення про відмову у задоволенні позову з підстав ненадання первинних бухгалтерських документів, таких як виписка з рахунку позичальника. Обов`язковість подання якої визначена Верховним Судом у сформованому правовому висновку, який мають враховувати суди під час ухвалення рішення.

Наслідком не надання доказів встановлених законом на підтвердження свої позовних вимог, чи клопотання на витребування відповідних доказів в порядку процесуального законодавства - є відмова у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, враховуючи обставини справи, неподання позивачем доказів отримання та користування відповідачем кредитними коштами, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 258, 525, 526, 527, 530, 549, 598, 599, 612, 625, 629, 651, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 128, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову акціонерного товариства «ОТП банк» про стягнення заборгованості - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений та проголошений 13.02.2025.

Суддя: В.І.Цитульський