РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/600/24

Провадження № 2/293/32/2025

18 березня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.

з участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області,

про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, скасування розпорядження, рішення про державну реєстрацію прав, припинення права власності

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

17.04.2024 ОСОБА_2 звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_3 , Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області та Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області за змістом якого просить:

1) визначити їй додатковий строк - три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.09.2007 Черняхівською державною нотаріальною конторою, зареєстроване у реєстрі за № 2049 на ім`я ОСОБА_3 на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Жовтень», с.Вільськ Черняхівського району Житомирської області, розміром 3,90 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0073735, виданого Черняхівською районною державною адміністрацією Житомирської області 19.04.1997 p., зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 19.09.1997 р. за №584;

3) скасувати пункт 1.4. Розпорядження Черняхівської районної державної адміністрації від 01 листопада 2007 року, №389 «Про передачу у власність земельних ділянок» та визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ №414345 від 30.08.2012 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01258, виданий на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 2.2 га, кадастровий номер: :03:000:0216, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована Житомирська область, Черняхівський район, Вільська сільська рада;

4) скасувати рішення державного реєстратора Вільської сільської ради Черняхівського району, Житомирської області Назімової К.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52455056 від 01.06.2020 на земельну ділянку площею 2.2 га, кадастровий номер: :03:000:0216, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та припинити право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 );

5) скасувати пункт 1 Розпорядження Черняхівської районної державної адміністрації від 08 листопада 2010 року, №289 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та технічних документацій із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки»;

6) скасувати пункт 3 Розпорядження Черняхівської районної державної адміністрації від 08 листопада 2010 року, №289 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та технічних документацій із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки» в частині ОСОБА_3 ;

7) визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ №302822 від 22.03.2012, зареєстрований в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01011, виданий на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 2.4002 та, кадастровий номер: :13:000:0129, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована Житомирська область, Черняхівський район, Вільська сільська рада;

8) скасувати рішення державного реєстратора Вільської сільської ради Черняхівського району, Житомирської області Назімової К.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52535744 від 05.06.2020 на земельну ділянку площею 2.4002 га, кадастровий номер: :13:000:012, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та припинити право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 );

9) визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ №302823 від 22.03.2012, зареєстрований в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01010, виданий на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0.2571 га, кадастровий номер: :13:000:0130, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована Житомирська область, Черняхівський район, Вільська сільська рада;

10) скасувати рішення державного реєстратора Вільської сільської ради Черняхівського району, Житомирської області Назімової К.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52536394 від 05.06.2020 на земельну ділянку площею 0.2571 га, кадастровий номер :13:000:0130, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та припинити право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 );

11) визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 травня 2018 року, видане Черняхівською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі №1114 на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,6164 га, з яких земельна ділянка площею 0.25 га, кадастровий номер: :14:001:0051, розташована в АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,3664 га, кадастровий номер: :14:001:0052, розташована в селі Щербини Черняхівського району Житомирської області;

12) скасувати рішення державного реєстратора Черняхівської державної нотаріальної контори, Житомирський районний нотаріальний округ, Житомирська область Пилипчука В.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41143566 від 17.05.2018 року на земельну ділянку площею 0.3664 га, кадастровий номер: :14:001:0052, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та припинити право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 );

13) скасувати рішення державного реєстратора Черняхівської державної нотаріальної контори, Житомирський районний нотаріальний округ, Житомирська область Пилипчука В.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41143184 від 17.05.2018 на земельну ділянку площею 0.25 га, кадастровий номер: :14:001:005,цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та припинити право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 );

14) визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 серпня 2012 року, видане Черняхівською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі №1473 на ім`я ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 49,6 кв.м, житловою площею 29,1 кв.м.;

15) скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,6 кв.м, житловою площею 29,1 кв.м, який зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , номер запису: 710 в книзі: 2 та припинити право власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_3 (РНОКІШ НОМЕР_1 ).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_4 . Батько мав шестеро дітей. Після його смерті відкрилася спадщина. 24 лютого 1999 року, у строк, передбачений статтею 549 Цивільного кодексу УРСР, яка діяла на той час, вона разом з сестрою ОСОБА_5 звернулись до Черняхівської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті батька, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 20/1999.

Однак, у Черняхівській державній нотаріальній конторі їм повідомили про існування заповіту, складеного ОСОБА_4 17.12.1990 року та посвідченого 17.12.1990 р. головою виконавчого комітету Вільської сільської Ради народних депутатів, зареєстрованого за № 41, відповідно до якого батько заповів усе своє майно її брату - відповідачу ОСОБА_3 .

Після такого повідомлення, вважаючи, що спадкоємцем майна, що належало батькові за його останнім заповітом є ОСОБА_3 , вона в подальшому не зверталась до Черняхівської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

У вересні 2022 року ОСОБА_2 випадково дізналась про те, що ОСОБА_3 є власником спадкового майна на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, а не за заповітом, як вона вважала. У зв`язку з сумнівами щодо правомірності оформлення спадкового майна ОСОБА_3 , вона звернулася до державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Пилипчука В.І., якому подала необхідні документи з метою вирішення питання одержання свідоцтва про право на спадщину.

29.09.2022 року державний нотаріус Черняхівської державної нотаріальної контори Пилипчук В.І., виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 в зв`язку з тим, що вона не прийняла спадщину в порядку та строк, встановлений чинним законодавством України.

Ознайомившись з такою постановою, вважаючи її необґрунтованою, позивач почала з`ясовувати, яке ж останнє заповідальне розпорядження щодо свого майна зробив її батько ОСОБА_4 .

Вказує, що оскільки Вільська сільська рада Черняхівського району, на території якої проживав до смерті її батько, увійшла до Оліївської територіальної громади, то позивач звернулась до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області з заявою про видачу їй дублікату заповіту, який за життя склав її батько ОСОБА_4

Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області надала їй Дублікат заповіту від 27 листопада 1991 року, складений батьком, яким він заповів усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за Законом матиме право своїм дітям: ОСОБА_6 . ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .Цей заповіт 27.11.1991 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Зільської сільської Ради народних депутатів Черняхівського району, Житомирської області зареєстрований в реєстрі за №29.

Після цього позивач повторно звернулась до Черняхівської державної нотаріальної контори із запитом щодо того, на якій підставі ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом та за роз`ясненнями щодо того, чому не був врахований вищезазначений заповіт при видачі спадкоємцю вказаних свідоцтв, на що отримала формальну відповідь.

Стверджує, що згідно матеріалів спадкової справи (з Інформаційної довідки із Спадкового реєстру №51948471) вбачається, що по спадковій справі №20/1999, спадщина заведена у 1999 році за її заявою.

Втім, не зважаючи на наявність вищевказаного заповіту від 27.11.1991 р., нотаріус Черняхівської державної нотаріальної контори Пилипчук В.І. 05.09.2007 р. видав ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Жовтень», с. Вільськ Черняхівського району Житомирської області, розміром 3,90 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0073735, виданого Черняхівською районною державною адміністрацією Житомирської області 19.04.1997 р., зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 19.09.1997 р. за № 584.

У цьому документі зазначено, що це Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 (одну третю) частку майна видане ОСОБА_3 , а свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки ще не видано.

Крім того, 30.08.2012 нотаріус Черняхівської державної нотаріальної контори Пилипчук В.І. видав ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , належного, як зазначено у свідоцтві, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Вільської сільської рад Черняхівського району Житомирської області 20.12.2001 року за № 611, дублікат якого виданий вказаною сільською радою 04.04.2012 р., зареєстрований у КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 10.04.2012 р. у книзі, номер запису 710, реєстраційний номер 10616097.

Позивач стверджує, що оскільки свідоцтво про право власності на жилий будинок на ім`я померлого батька було видане після його смерті, то Свідоцтво про право на житловий будинок видане 20 грудня 2001 року на ім`я померлого після його смерті є недійсним, що також є підставою для визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 49,6 кв.м., виданого державним нотаріусом на ім`я ОСОБА_3 , є також недійсним.

Також 17.05.2018 нотаріус Черняхівської державної нотаріальної контори Пилипчук В.І. видав ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на ділянку площею 0,6164 га, з яких земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер :14:001:0051, розташована в АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,3664 га, кадастровий номер :14:001:0052, розташована в селі Щербини Черняхівського району, які належали померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серій ЖТ-11-03 №000050, виданого Вільською сільською радою Черняхівського району 20.01.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №42.

Позивач вважає, що зазначені свідоцтва про право на спадщину за законом, видані ОСОБА_3 , є незаконними та такими, що порушують її права як спадкоємця за заповітом.

Доводячи незаконність видачі свідоцтв про право власності на ім`я відповідача, звертає увагу суду, що у матеріалах спадкової справи №20/1999, міститься довідка № 516 від 04.09.2007 року, видана Виконавчим комітетом Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області про те, що спадщину після ОСОБА_4 фактично прийняв його син ОСОБА_3 . В той же час із довідки №517 від 04.09.2007 року, виданої Виконавчим комітетом Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 в житловому будинку був зареєстрований тільки ОСОБА_4 . З відповіді на запит від 13.10.2022 року №883/02-16/22, виданої Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області вбачається, що згідно погосподарської книжки на 1996-2000 роки № 6 с. Щербини, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Інших зареєстрованих осіб не було. Вказане унеможливлювало фактичне прийняття спадщини ОСОБА_4 .

Вважає, що у зв`язку із видачею свідоцтв про право на спадщину за законом ОСОБА_3 , порушені права позивача на отримання спадкового майна після смерті батька за заповітом, оскільки відповідно до заповіту від 27.11.1991 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Вільської сільської Ради народних депутатів Черняхівського району, Житомирської області зареєстровано в реєстрі за №29, вона та інші спадкоємці, які вказані у заповіті, є також спадкоємцями після смерті батька ОСОБА_4 . Свідоцтва про право на спадщину за законом підлягають визнанню недійсними, оскільки спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідач не мав права на спадкування за законом, оскільки існує заповіт від 27 листопада 1991 року, зареєстрований в реєстрі за № 29, є дійсним, тому спадкування повинно було б здійснюватися за заповітом, а не за законом тільки на відповідача.

На обґрунтування позовних вимог про скасування розпоряджень про передачу у власність земельних ділянок та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, позивач посилається на вимоги ч. 1 ст. 393 ЦК України, згідно якої правовий акт органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, визнається судом незаконним та скасовується. Вважає, що розпорядження, на підставі яких відповідач отримав державні акти не відповідають закону і порушують її права як власника на частину спадкового майна, а саме на земельні ділянки, які належали померлому батькові, тому мають бути скасовані судом.

Вважає, що оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ 414345 від 30.08.2012 року, серії ЯМ 302822 від 22.03.2012 року та серії ЯМ 302823 від 22.03.2012 року отримані відповідачем на підставі спірних Розпоряджень голови Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області №389 від 01 листопада 2007 року та №289 від 08 листопада 2010 року, то вони порушують її права щодо володіння, користування чи розпорядження належної позивачці частин земельних ділянок, які є спадковим майном, внаслідок чого такий акт визнається недійсним (ст.155 ЗК України).

В обґрунтування позовних вимог про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно зазначає, що скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Беручи до уваги вищенаведене, позивач вважає належним способом захисту порушеного її права в даному випадку є скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на земельні ділянки та житловий будинок, оскільки відповідно до заповіту від 27.11.1991 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вільської сільської Ради народних депутатів Черняхівського району, Житомирської області, вона є спадкоємицею майна після смерті батька ОСОБА_4 .

Позивач вказує, що позбавлена можливості скористатись будь-яким іншим способом захисту порушених прав та інтересів, крім обраного способу захисту, скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, оскільки вважається, що такий спосіб захисту прав не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та є єдиним можливим способом відновлення порушеного права на належну їй частину спадкового майна.

ІІ. Процесуальні дії по справі та позиції сторін

Ухвалою від 23.04.2024 суд відкрив провадження в цивільній справі та призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначив на 10 год 30 хв 23.05.2024.Також ухвалою від 23.04.2024 суд задовольнив клопотання представника позивачки адвоката Дмитрієвої Ж.А. про витребування доказів, витребувавши з Черняхівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (т.1а.с 67-69).

02.05.2024 до суду з Черняхівської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 20/1199 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (т.1 а.с.80-106).

23.05.2024 суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, відклав розгляд справи на 24.06.2024, у зв`язку з неявкою сторін (т.1 а.с.108).

24.06.2024 суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, продовжив строк підготовчого судового засідання на 30 днів та відклав розгляд справи на 23.07.2024 за клопотанням представника позивача. Одночасно суд ухвалою від 24.06.2024 задовольнив клопотання представника позивачки та витребував з Житомирського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірену копію спадкової справи, яка була заведена Черняхівською державною нотаріальною конторою 25.02.1999 після смерті ОСОБА_4 (т.1 а.с. 121-122).

23.07.2024 суд ухвалою задовольнив клопотання представника позивачки та витребував з Житомирського обласного державного нотаріального архіву:

- інформацію з алфавітних книг обліку спадкових справ та із книги обліку і реєстрації спадкових справ Черняхівської державної нотаріальної контори щодо того, чи зверталась ОСОБА_2 в термін, передбачений ст.549 ЦК УРСР (що діяв на час виникнення спірних правовідносин) до Черняхівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Якщо звертався, то надати копію відповідної заяви про прийняття спадщини;

- інформацію з алфавітних книг обліку спадкових справ та із книги обліку і реєстрації спадкових справ Черняхівської державної нотаріальної контори щодо того, чи була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи за заявою іншого спадкоємця у період з 29.09.1998 року по 31.12.2000 року;

- інформацію щодо того, чи видавались свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_2 чи іншим спадкоємцям (т.1 а.с.134).

Суд відклав розгляд справи на 22.08.2024 о 10 год 30 хв.

07.08.2024 з Житомирського обласного державного нотаріального архіву надійшла відповідь на ухвалу про витребування доказів від 24.06.2024 про те, що ухвалу було направлено на виконання за належністю до Черняхівської державної нотаріальної контори (т.1.а.с.139).

20.08.2024 до суду з Черняхівської державної нотаріальної контори повторно надійшла копія спадкової справи за № 20/1999 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (т.1а.с. 142-163).

Суд ухвалою від 22.08.2024, занесеною до протоколу судового засідання, постановив повторно надіслати ухвалу суду від 23.07.2024 для виконання та відкласти розгляд справи на 26.09.2024 на 10 год. 00 хв. (т.1 а.с. 166).

23.08.2024 від Черняхівської селищної ради надійшов лист про розгляд справи за відсутності їх представника, щодо рішення покладаються на розсуд суду (т.1 а.с. 168).

26.09.2024 суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, постановив повторно направити ухвалу суду від 23.07.2024 до обласного архіву та відклав розгляд справи на 22.10.2024 о11.30 год за клопотанням представника позивачки (т.1 а.с.183). також 26.09.2024 суд постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання представника позивачки - адвоката Дмитрівої Ж.А. про забезпечення позову (т.1 а.с. 184-187).

22.10.2024 суд постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання представника позивачки - адвоката Дмитрівої Ж.А. про витребування доказів з Черняхівської державної нотаріальної контори (т.1 а.с.212).

08.11.2024 на виконання вимог ухвали суду від 22.10.204 до суду надійшов лист Черняхівської державної нотаріальної контори, зокрема, про те, що 25 лютого 1999 року ОСОБА_2 була подана заява про прийняття спадщини (зареєстрована за № 30) (т.1 а.с.215).

12.11.2024 суд відклав розгляд справи на 03.12.2024 на 9 год 30 хв за клопотанням представника позивачки (т.1 а.с.217).

03.12.2024 суд постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання представника позивачки та залишив без розгляду позовні вимоги в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини(т.1 а.с.227-228). Також ухвалою від 03.12.2024 суд задовольнив клопотання представника позивачки про витребування з Черняхівської державної нотаріальної контори інформацію з алфавітних книг обліку спадкових справ та із книги обліку і реєстрації спадкових справ Черняхівської державної нотаріальної контори щодо того, чи звертався ОСОБА_3 в термін, передбачений ст.549 ЦК УРСР (що діяв на час виникнення спірних правовідносин) до Черняхівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Якщо звертався, то надати копію відповідної заяви про прийняття спадщини (т.1 а.с. 229-230).

Ухвалою від 03.12.2024 суд постановив закрити підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10 год 00 кв. 13.01.2025 (т.1 а.с. 231).

03.01.2024 з Черняхівської державної нотаріальної контори надійшла відповідь на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2024 про те, що у нотаріальній конторі відсутні відомості щодо звернення ОСОБА_3 в період з 1998 по 21.11.2001 із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 (т.1 а.с. 238).

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст.259 ЦПК України, від 13.01.2025 суд відклав розгляд справи на 11.02.2025 у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_3 в судове засідання для розгляду справи по суті (т.1 а.с. 241).

В судовому засіданні 11.02.2025 представник позивача - адвокат Дмитрієва Ж.А., яка діє на підставі ордеру на надання правничої правової допомоги серії АМ № 1077579 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві. Разом з тим, з урахуванням уточнених позовних вимог не підтримала позовну вимогу в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , оскільки, як з`ясувалось в судовому засіданні, вказаний строк позивач не пропустила. Вказує, що звернувшись до нотаріальної контори про видачу свідоцтв про право власності після померлого батька, отримала відмову, так як померлий усе своє майно ніби то заповів ОСОБА_3 - її рідному брату. Однак, їй стало відомо про існування заповіту від 27.11.1991 року, який був складений пізніше ОСОБА_4 , яким останній заповів усе своє майно усім дітям, а не лише ОСОБА_3 .Отже, нотаріусом при видачі відповідачу свідоцтв про право власності на спадкове майно не був врахований останній заповіт ОСОБА_4 .Так, нотаріус видав ОСОБА_3 три свідоцтва про право на спадщину за законом, що потягло за собою незаконність виданих Черняхівською РДА розпоряджень в частині затвердження технічної документації з землеустрою та складання державних актів на право власності на три земельні ділянки ОСОБА_3 . Вказане порушує права позивача, оскільки всупереч вимог законодавства, наявності заповіту, в тому числі і на ім`я позивачки, державним нотаріусом були видані правовстановлюючі документи на право власності на все спадкове майно батька позивачки лише її брату ОСОБА_3 .

Відповідачі в жодне судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Зокрема, відповідач ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та направленням смс-повідомлень на його мобільний номер телефону. На адресу суду повернулися конверти, адресовані ОСОБА_3 з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання».

Суд вважає ОСОБА_3 повідомленим належним чином, з огляду на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, згідно якого направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

При цьому, встановлений законом порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення.

Відтак судом вжито всіх заходів для належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи, при цьому не отримання поштових відправлень, направлених за дійсною адресою місцезнаходження відповідача, перебувало у прямому зв`язку від власного волевиявлення відповідача, який не отримував поштову кореспонденцію.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

11.02.2025 суд оголосив перерву в судовому засіданні для підготовки до судових дебатів до 04.03.2024 о 14 год 00 хв.

В судових дебатах представник позивача підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов.

04.03.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, призначивши дату його оголошення на 14.03.2025 о 14 год 00 хв.

У зв`язку з перебуванням судді Проценко Л.Й. на листку непрацездатності в період з 13.03.2025 по 17.03.2025, судом 14.03.2025 рішення ухвалено не було, про що секретарем судового засідання складена довідка.

18.03.2025 суд ухвалив повне рішення.

ІІІ. Фактичні обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 08.09.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Щербини Черняхівського району Житомирської області (т.1а.с.26).

Померлий ОСОБА_4 є батьком позивачки відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (т.1 а.с. 103 зворот).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина. 25 лютого 1999 року у строк передбачений статтею 549 ЦК УРСР позивач разом з сестрою ОСОБА_5 звернулись до Черняхівської державної нотаріальної контри із заявами про прийняття спадщини після смерті батька, внаслідок чого була заведена спадкова справа №20/1999. Вказане підтверджується листом Черняхівської державної нотаріальної контори за № 840/0-16 від 07.11.2024, наданим на виконання ухвали суду від 22.10.2024 про витребування доказів. Також вказаним листом підтверджено, що подана ОСОБА_2 заява зареєстрована за № 30, свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 не видавались. Втім, повідомлено суд, що по спадковій справі померлого ОСОБА_4 . Черняхівською державною нотаріальною контрою спадкоємцю ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом: 05.09.2007 за реєстровим № 2049; 13.08.2012 за р.№ 1473; 14.05.2018 за р. № 1114. Також державний нотаріус повідомив про наявність у спадковій справі заповіту від 17.12.1990 за р.№ 41, яким ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_3 (т.1 а.с. 215).

Разом з тим, як видно із дублікату заповіту від 27.11.1991 ОСОБА_4 на випадок смерті зробив таке розпорядження: усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів своїм шістьом дітям: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Вказаний заповіт, посвідчений 27.11.1991 секретарем виконавчого комітету Вільської сільської Ради народних депутатів Черняхівського району Житомирської області, зареєстрований в реєстрі за № 29 (т. 1 а.с.29).

29.09.2022 позивач отримала відмову державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Пилипчука В.І. у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не прийняла спадщину в порядку та строк, встановлений чинним законодавством України. У постанові нотаріус також повідомив, що Черняхівською державною нотаріальною конторою відносно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 заведено спадкову справу за № 20/1999, в матеріалах якої міститься оригінал заповіту, посвідченого головою виконкому Вільської сільської Ради народних депутатів за р.№ 41 від 17.2.1990, згідно змісту якого ОСОБА_4 усе своє майно заповів ОСОБА_3 . Також в матеріалах спадкової справи № 20/1999 міститься довідка №516 від 04.09.2007, видана виконавчим комітетом Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, згідно якої спадщину після ОСОБА_4 фактично прийняв його син ОСОБА_3 , та довідка № 57 від 04.09.2007, видана виконавчим комітетом Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області про те, що на день смерті ОСОБА_4 в житловому будинку АДРЕСА_1 ніхто не проживав з померлим та не був зареєстрований (т.1 а.с.30).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2007, посвідченим нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контри Пилипчуком В.І., за реєстровим № 2049, на підставі ст. 529 Цивільного кодексу України спадкоємцем 1/3 частки майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його син ОСОБА_3 . Спадкове майно, на яке в указаній частці видане це свідоцтво, складається з: права на земельну частку (пай), у землі яка перебуває у колективній власності КСП «Жовтень», с. Вільськ Черняхівського району Житомирської області, розміром 3,90 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, належного померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0073735, виданого Черняхівською районною державною адміністрацією Житомирської області 18.04.1997, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 18.09.1997 за № 584 (т.1 а.с.27).

Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.08.2012, посвідченим нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контри Пилипчуком В.І., за реєстровим № № 1473, на підставі ст. 529 Цивільного кодексу України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з жилого будинку АДРЕСА_1 , належного померлому ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого виконкомом Вільської сільської ради, Черняхівського району Житомирської області від 20.12.2001року за № 611, дублікат якого виданий вказаною радою 04.04.2012, зареєстрованого в КП Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної рад 10.04.2012 в книзі 2, номер запису 710, реєстраційний номер 10616097 (т.1 а.с. 41)

Як видно з самого дубліката свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 на вище вказаний жилий будинок, воно видане 20.12.2001, тобто після смерті самого спадкодавця ОСОБА_4 (т. 1а.с.61).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) видані Черняхівською державною нотаріальною конторою вище вказані свідоцтва про права на спадщину, бланки: ВЕР № 648836 та ВРТ 029464, станом на 17.05.2018 є чинними (т.1а.с. 85)

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 20/1999 ОСОБА_3 звернувся до Черняхівської державної нотаріальної контри з заявою від 17.05.2018 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, як залишилось після померлого батька ОСОБА_4 , а саме на земельні ділянки, площею 0,6164 га, з яких земельна ділянка площею 0,2500 га розташована в АДРЕСА_1 , а земельна ділянка площею 0,3664 га розташована в селі Щербини, Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області. В заяві, між іншим, зазначає, що інших спадкоємців немає.(т.1 а.с.86).

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області № 324 від 19.04.2018, протягом шести місяців до дня смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день його смерті в житловому будинку АДРЕСА_1 був зареєстрований та проживав один ОСОБА_4 та протягом шести місяців після його смерті ніхто за вказаною адресою не проживав та не був зареєстрований (т.1 ас. 89 - зворот).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2018, посвідченим нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контри Пилипчуком В.І., за реєстровим. № 1114, на підставі 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з земельних ділянок, площею 0,6164 га, з яких земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер :14:001:0051, розташована в АДРЕСА_1 , а земельна ділянка площею 0,3664 га, кадастровий номер :14:001:0052 розташована в селі Щербини, Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, належних померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ-ІІ-03 № 000050, виданого Вільською сільською радою, Черняхівського району Житомирської області 20.0.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 42 (т.1 а.с.96).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: земельна ділянка з кадастровим номером :14:001:0051, площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , зареєстрована за індексним номером: 41143184 від 17.05.2018, форма власності: приватна, частка1/1, власник ОСОБА_3 (т. 1 а.с.97).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: земельна ділянка з кадастровим номером :14:001:00521, площею 0,3664 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: Житомирська область, Черняхівський район, с. Щербини, зареєстрована за індексним номером: 41143566 від 17.05.2018, форма власності: приватна, частка1/1, власник ОСОБА_3 (т. 1 а.с.98).

Із розпорядження голови Черняхівської РДА від 01 листопада 2007 року № 389 (п.1.4) встановлено, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності за законом ВЕР № 648836 від 05.09.2007 була передана у власність земельна ділянка в розмірі земельних часток (паїв), площею 4,9400 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель реформованого КСП «Жовтень» Вільської сільської ради (т.1 а.с.47-48).

Відповідно до пункт 1 Розпорядження Черняхівської районної державної адміністрації від 08 листопада 2010 року, №289289 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та технічних документацій із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки» ОСОБА_3 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки власнику сертифіката на земельну частку(пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель реформованого КСП «Жовтень» Вільської сільської ради площею 4,8573 га, сільськогосподарських угідь - 4,8573 га, в тому числі : рілля - 2,6573 га, кормові угіддя -2,2000 га. На підставі пункт 3 вказаного Розпорядження надано дозвіл на виготовлення державних актів, в тому числі ОСОБА_3 (т.1 а.с.49-51).

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 04.12.2023 № 3393/35-23 ОСОБА_3 видані три державні акти на право власності на земельні ділянки: серії ЯЛ № 414345, серії ЯМ № 302822 та серії ЯМ № 302823 (т.1 а.с. 43).

Так, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 414345 виданий ОСОБА_3 24.04.2012 на підставі розпорядження голови Черняхівської РДА від 01 листопада 2007 року № 389, зареєстрований в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01258, а саме на земельну ділянку площею 2.2 га, з кадастровим номером: :03:000:0216, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована Житомирська область, Черняхівський район, Вільська сільська рада (т. 1 а.с.44)

Рішенням державного реєстратора Вільської сільської ради Черняхівського району, Житомирської області Назімовою К.С. зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку площею 2.2 га, кадастровий номер: :03:000:0216, індексний номер: 52455056 від 01.06.2020, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, підстава: державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 414345від 30.08.2012 (т.1 а.с.37)

Також державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ №302822 виданий ОСОБА_3 22.03.2012 на підставі розпорядження голови Черняхівської РДА від 08 листопада 2010 року № 289, зареєстрований в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01011, а саме на земельну ділянку площею 2,002 та, кадастровий номер: :13:000:0129,цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована Житомирська область, Черняхівський район, Вільська сільська рада (т.1 а.с.45).

Із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 27.07.2023 року вбачається, що рішенням державного реєстратора Вільської сільської ради Черняхівського району, Житомирської області Назімовою К.С. зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 2,4002 га, кадастровий номер: :13:000:0129, індексний номер: 52535744 від 05.06.2020, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, підстава: державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ №302822 від 22.03.2012 (т.1 а.с. 33).

Крім того, встановлено, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ №302823 від 22.03.2012, виданий ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Черняхівської РДА від 08 листопада 2010 року № 289, зареєстрований в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01010, а саме на земельну ділянку площею 0,2571 га, кадастровий номер: :13:000:0130, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована Житомирська область, Черняхівський район, Вільська сільська рада (т.1 а.с.46).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 27.07.2023 року, рішенням державного реєстратора Вільської сільської ради Черняхівського району, Житомирської області Назімовою К.С. зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,2571 га, кадастровий номер: :13:000:0130, індексний номер: 52536394 від 05.06.2020, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, підстава: державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ №302823 від 22.03.2012 (т.1а.с. 35).

ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка доказів та мотиви з яких виходить суд

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді.

З огляду на предмет та підстави позову суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини із спадкування.

Відповідно до пунктів 4 та 5Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу УРСР часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто у період чинності ЦК УРСР у редакції 1963 року.

Таким чином, до правовідносин, що склались у даному випадку, застосовуються положення ЦК УРСР, які діяли на час смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Нормами статті 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Статтею 534 ЦК УРСР визначено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців а законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Статтями 548, 549 ЦК УРСРв редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини протягом встановленого строку (стаття 553 ЦК УРСР).

Заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в частині, в якій він йому суперечить. Заповідач може скасувати або змінити заповіт, подавши про це заяву нотаріусу, завідуючому державним нотаріальним архівом, а в населених пунктах, де немає нотаріусів, - посадовій особі виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка вчиняє нотаріальні дії (стаття 544 ЦК УРСР).

Статтею 554 ЦК УРСР встановлено, що в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Правила цієї статті не застосовуються до випадків, коли спадкоємець відмовився від спадщини на користь іншого спадкоємця, держави чи державної, кооперативної або іншої громадської організації (стаття 553 ЦК УРСР) або коли замість спадкоємця, який відпав, призначено іншого спадкоємця (підпризначення спадкоємця стаття 536 ЦК УРСР).

Положеннями статті 560 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Встановлено, що 25 лютого 1999 року у строк, передбачений статтею 549 Цивільного кодексу УРСР, яка діяла на той час, позивач звернулась до Черняхівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , внаслідок чого була заведена спадкова справа № 20/1999.

Матеріали справи містять два заповіти: від 17.12.1990 за р.№ 41, яким ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_3 та заповіт від 27.11.1991, яким ОСОБА_4 на випадок смерті зробив таке розпорядження: усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів своїм шістьом дітям: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Вказаний заповіт, посвідчений 27.11.1991 секретарем виконавчого комітету Вільської сільської Ради народних депутатів Черняхівського району Житомирської області, зареєстрований в реєстрі за № 29.

Таким чином, згідно приписів ст. 544 ЦК УРСР заповіт від 27.11.1991, складений пізніше, скасовує попередній заповіт від 17.12.1990 та є чинним на час розгляду справи в суді (визнаний недійсним не був).

Натомість, державний нотаріус Черняхівської державної нотаріальної контори Пилипчук В.І. виніс постанову 29.09.2022, якою відмовив ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 в зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не прийняла спадщину в порядку та строк, встановлений чинним законодавством України.

Втім, суд звертає увагу, що в подальшому на запит суду державний нотаріус Пилипчук В.І. повідомив суд, що ОСОБА_2 зверталась з заявою про прийняття спадщини 25.02.1999, тобто у встановлений чинним законодавством строк .

Разом з тим, державний нотаріус Черняхівської державної нотаріальної контори Пилипчук В.І. видав ОСОБА_3 три оскаржуваних свідоцтва про право власності за законом, за відсутності заяви самого ОСОБА_3 про прийняття спадщини, вважаючи його таким, що фактично прийняв спадщину на підставі ст. 549 ЦК УРСР.При цьому державний нотаріус посилається на наявність в матеріалах спадкової справи №20/1999 довідки №516 від 04.09.2007 року, виданою Виконавчим комітетом Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, згідно якої, спадщину після ОСОБА_4 фактично прийняв його син ОСОБА_3 .

Проте, на думку суду, вказана довідка не може слугувати належним доказом фактичного прийняття спадщини відповідачем за наявності іншої довідки №517 від 04.09.2007 року, яка також міститься в матеріалах спадкової справи, з якої вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 в житловому будинку був зареєстрований тільки ОСОБА_4 . З відповіді на запит від 13.10.2022 року №883/02-16/22, виданої Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області вбачається, що згідно погосподарської книжки на 1996-2000 роки № 6 с. Щербини, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Інших зареєстрованих осіб не було.

До того ж матеріали спадкової справи містять довідку № 324 від 19.04.2018, відповідно до якої протягом шести місяців до дня смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день його смерті в житловому будинку АДРЕСА_1 був зареєстрований та проживав один ОСОБА_4 та протягом шести місяців після його смерті ніхто за вказаною адресою не проживав та не був зареєстрований.

Із вказаних довідок та погосподарської книги вбачається, що ОСОБА_3 фактичного прийняття спадщини не відбулось, оскільки на день смерті батька він не був зареєстрований та не проживав із померлим батьком.

Також суд звертає увагу, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом за р.№ 2049 від 05.09.2007, державний нотаріус, на підставі ст. 529 Цивільного кодексу України видав ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частки майна (земельної частки(паю).

В подальшому державний нотаріус видає ОСОБА_3 13.08.2012 свідоцтво про право на спадщину за законом за р. №1473 на підставі ст. 529 Цивільного кодексу України вже на весь житловий будинок, належний померлому.

На далі, на підставі заяви ОСОБА_4 , поданої до Черняхівської державної нотаріальної контори 17.05.2018, державний нотаріус, керуючись ст. 1261 ЦК України, видає ОСОБА_4 свідоцтво на право власності за законом за р.№1114 на ділянку площею 0,6164 га, з яких земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер :14:001:0051, розташована в АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,3664 га, кадастровий номер :14:001:0052, розташована в селі Щербини Черняхівського району, які належали померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серій ЖТ-11-03 №000050, виданого Вільською сільською радою Черняхівського району 20.01.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №42.

Норми ЦК УРСР у редакції 1963 року, з наступними змінами та доповненнями, не визначали підстав визнання свідоцтв про право власності недійсними, а тому застосуванню підлягає чинне законодавство.

Так, статтею 1301 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 23.09.2020 року в справі № 742/740/17 свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 2-1316/2227/11 (провадження№ 61-12290св18) і від 14 травня 2018 року в справі № 296/10637/15-ц (провадження № 61-2448св18). У постанові від 11.12.2019у справі № 414/811/17 Касаційний цивільний суд Верховний Суд України дійшов висновку про наступне: у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зроблено висновок, що у статті 1301 ЦКУкраїни, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

Також у постанові від 11.12.2019 у справі № 414/811/17 Касаційний цивільний суд Верховний Суд України дійшов висновку про те, що порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб, яким в даному випадку є позивач як спадкоємець за заповітом, є самостійною підставою для визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що позивач не пропустила строк звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини, а всі три свідоцтва про право на спадщину за законом були видані лише одному спадкоємцю ОСОБА_3 , за наявності інших спадкоємців, вказаними діями державного нотаріуса порушені права позивачки на отримання спадкового майна після смерті померлого батька ОСОБА_4 за заповітом від 27 листопада 1991 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Вільської сільської Ради народних депутатів Черняхівського району, Житомирської області, зареєстрований в реєстрі за № 29.

З вказаних вище підстав, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки та наявність законних підстав для визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом:від 05.09.2007, зареєстроване у реєстрі за № 2049; від 30.08.2012, зареєстроване у реєстрі за №1473; від 17.05.2018, зареєстроване у реєстрі за № 1114, виданих Черняхівською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_3 .

Щодо скасування розпоряджень Черняхівської районної державної адміністрації в частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі у власність земельних ділянок відповідачу, а також визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, виданих на ім`я ОСОБА_3 , судом зазначається наступне.

Як встановлено вище судом на підставі Розпорядження голови Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області №389 від 01 листопада 2007 року ОСОБА_3 був виданий державний акт серії ЯЛ 414345 від 30.08.2012, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01258. На підставі вказаних документів державним реєстратором прийнято рішення про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0216, площею 2.2 га на ім`я ОСОБА_3 (підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52455056 від 01.06.2020 року)

З держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ 302822, виданого 22.03.2012 року вбачається, що на підставі Розпорядження голови Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області №389 від 01 листопада 2007 року ОСОБА_3 був виданий даний державний акт, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01011. На підставі вказаних документів державним реєстратором прийнято рішення про реєстрацію права власності на земельна ділянку з кадастровим номером :13:000:0129, площею 2.4002 га на ім`я ОСОБА_3 (підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52535744 від 05.06.2020 року)

Також держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ 302823 був виданий 22.03.2012 ОСОБА_3 на підставі Розпорядження голови Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області №289 від 08 листопада 2010 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01010. В результаті чого державний реєстратор зареєстрував земельну ділянку з кадастровим номером :13:000:0130, площею 0.2571 га на ім`я ОСОБА_3 (підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52536394 від 05.06.2020 року).

Вимогами статей 116, 118 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (стаття 126 ЗК України, в редакції, чинній на момент видачі оспорюваних державних актів). Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, визнається судом незаконним та скасовується.

Частиною третьою ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, серед іншого і шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч.1 ст. 155 ЗК України).

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що в разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом.

Наведений висновок щодо застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 20 серпня 2019 року у справі № 911/714/18, від 13 жовтня 2020 року у справі № 911/1413/19 та від 26 серпня 2021 року у справі № 924/949/20.

Таким чином, зважаючи на те, що оскаржувані розпорядження, на підставі яких відповідач отримав державні акти, порушують право позивачки на частину спадкового майна, а саме на вище зазначені земельні ділянки, які належали спадкодавцю та є спадковим майном померлого ОСОБА_4 , тому суд вважає, що є всі підстави для визнання незаконними та скасування п.1.4 Розпорядження Черняхівської районної державної адміністрації від 01 листопада 2007 року №389 «Про передачу у власність земельних ділянок» та пунктів 1,3 Розпорядження Черняхівської районної державної адміністрації від 08 листопада 2010 року, №289 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та технічних документацій із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки» в частині, що стосується ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належної їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

З вище викладеного вбачається, що державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ 414345 від 30.08.2012 року, серії ЯМ 302822 від 22.03.2012 року та серії ЯМ 302823 від 22.03.2012 року, отримані відповідачем на підставі незаконних розпоряджень голови Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області, порушують права позивачки щодо володіння, користування чи розпорядження належних їй часток земельних ділянок, які є спадковим майном, внаслідок чого такий акти суд визнає недійсними.

Щодо позовних вимог про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та припинення права власності, судом зазначається наступне.

Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 року (з наступними змінами та доповненнями, надалі - Закон).

Так, відповідно до п. 1,ч. 1 ст. 4 Закону державній реєстрації підлягає право власності.

Згідно пп.3 п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону державна реєстрація права власності державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Відповідно до абзацу третього ч.3 ст 26 Закону ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства.

Статтею 378 ЦК України передбачено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Так, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Беручи до уваги вищенаведене, для повного та ефективного захисту порушених прав позивачки слід скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки та житловий будинок, а також припинити речові права на вказане майно.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, рішення від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Вирішуючи даний спір, суд, надавши належну оцінку зібраним у справі доказам та встановленим на їх підставі обставинам, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, у зв`язку з чим задовольняє їх у повному обсязі.

V. Розподіл судових витрат

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як слідує із матеріалів справи, ні Черняхівська селищна рада Житомирського району Житомирської області, ні Житомирська районної державної адміністрації Житомирської області (правонаступник Черняхівської районної державної адміністрації) безпосередньо не порушували прав позивачки, а заявлені вимоги про скасування розпоряджень Черняхівської РДА та державної реєстрації земельних ділянок і житлового будинку є похідними та залежить від задоволення основних вимог щодо визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Черняхівською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_3 .

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені в повному обсязі та вона звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає, що стягненню на користь держави підлягають судові витрати саме з відповідача ОСОБА_3 у розмірі 2178,13 гривень (1% загальної ціни позову за позовні вимоги майнового характеру, - визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину).

Керуючись ст.ст. 4,13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.09.2007 Черняхівською державною нотаріальною конторою, зареєстроване у реєстрі за № 2049 на ім`я ОСОБА_3 на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Жовтень», с.Вільськ Черняхівського району Житомирської області, розміром 3,90 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0073735, виданого Черняхівською районною державною адміністрацією Житомирської області 19.04.1997 p., зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 19.09.1997 р. за №584.

Визнати незаконним та скасувати пункт 1.4. Розпорядження Черняхівської районної державної адміністрації від 01 листопада 2007 року, №389 «Про передачу у власність земельних ділянок».

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ №414345 від 30.08.2012 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01258, виданий на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 2.2 га, кадастровий номер: :03:000:0216, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована Житомирська область, Черняхівський район, Вільська сільська рада.

Скасувати рішення державного реєстратора Вільської сільської ради Черняхівського району, Житомирської області Назімової К.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52455056 від 01.06.2020 на земельну ділянку площею 2.2 га, кадастровий номер::03:000:0216, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та припинити право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Визнати незаконними та скасувати пункти 1,3 Розпорядження Черняхівської районної державної адміністрації від 08 листопада 2010 року, №289 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та технічних документацій із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки» в частині, що стосується ОСОБА_3 .

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ №302822 від 22.03.2012, зареєстрований в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01011, виданий на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 2.4002 та, кадастровий номер: :13:000:0129, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована Житомирська область, Черняхівський район, Вільська сільська рада.

Скасувати рішення державного реєстратора Вільської сільської ради Черняхівського району, Житомирської області Назімової К.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52535744 від 05.06.2020 на земельну ділянку площею 2.4002 га, кадастровий номер: :13:000:012, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та припинити право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ №302823 від 22.03.2012, зареєстрований в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01010, виданий на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0.2571 га, кадастровий номер: :13:000:0130, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована Житомирська область, Черняхівський район, Вільська сільська рада.

Скасувати рішення державного реєстратора Вільської сільської ради Черняхівського району, Житомирської області Назімової К.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52536394 від 05.06.2020 на земельну ділянку площею 0.2571 га, кадастровий номер :13:000:0130, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та припинити право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 травня 2018 року, видане Черняхівською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі №1114 на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,6164 га, з яких земельна ділянка площею 0.25 га, кадастровий номер: :14:001:0051, розташована в АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,3664 га, кадастровий номер: :14:001:0052, розташована в селі Щербини Черняхівського району Житомирської області.

Скасувати рішення державного реєстратора Черняхівської державної нотаріальної контори, Житомирський районний нотаріальний округ, Житомирська область Пилипчука В.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41143566 від 17.05.2018 року на земельну ділянку площею 0.3664 га, кадастровий номер: :14:001:0052, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та припинити право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Скасувати рішення державного реєстратора Черняхівської державної нотаріальної контори, Житомирський районний нотаріальний округ, Житомирська область Пилипчука В.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41143184 від 17.05.2018 на земельну ділянку площею 0.25 га, кадастровий номер: :14:001:005,цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та припинити право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 серпня 2012 року, видане Черняхівською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі №1473 на ім`я ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 49,6 кв.м, житловою площею 29,1 кв.м.

Скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,6 кв.м, житловою площею 29,1 кв.м, який зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , номер запису: 710 в книзі: 2 та припинити право власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_3 (РНОКІШ НОМЕР_1 ).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 2178,13 гривень.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Відомості про учасників у справ:

позивач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса/місця проживання: АДРЕСА_2

відповідачі:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса/місця реєстрації: АДРЕСА_3

Черняхівська селищна рада Житомирського району Житомирської області,

адреса/місця знаходження: Майдан Рад, 1, селище Черняхів, Житомирський район, Житомирська область, 12301

Житомирська районна державна адміністрація Житомирської області, , адреса/ місця знаходження: вул.Лесі Українки, 1, м.Житомир, 10003

Повне рішення складено 18.03.2025

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО