Справа № 484/6516/24
Провадження № 2/484/254/25
Рішення

іменем України

10.03.2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Максютенко О.А

за участю секретаря судових засідань Завірюха В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Первомайську у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

встановив

позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 серпня 2019 року визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до довідки від 09 жовтня 2024 року, виданої відділом по роботі з абітурієнтами та студентами ОСОБА_4 (Республіка Польща) ОСОБА_5 є студентом 1 курсу денної форми навчання, перший ступінь, 7 семестрів з 01.10.2024, факультет електроніки та інформатики ОСОБА_6 . Тривалість першого академічного року до 23.02.2025 року, запланована дата закінчення навчання 15.03.2028. Син навчається на денній формі у закладі освіти та не має змоги працювати, щоб самостійно себе забезпечувати, тому потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків. Наразі сина утримує лише позивачка як мати, однак обов`язок батьків утримувати дитину є рівним, тому батько також зобов`язаний приймати участь у матеріальному забезпеченні свого сина, який продовжує навчання. Відповідач в добровільному порядку не приймав участь у витратах на утримання сина, до досягнення ним повноліття. Аліменти були стягнуті на підставі рішення суду. Виконавчий лист № 2/484/91/19 знаходився на примусовому виконанні у Первомайському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання визначається витратами пов`язаними з навчанням, харчування, проживанням у гуртожитку, придбанням ноутбуку для навчання. Підручників навчального обладнання, навчальних матеріалів. Крім того, зазначає, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків , з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син , які продовжують навчання. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 754 від 25.02.2021 року ОСОБА_5 зареєстрований за спільною адресою проживання з позивачкою АДРЕСА_1 . На даний час проживання сина за іншою адресою зумовлено навчанням на денній формі навчання у вищому навчальному закладі в іншій країні та має тимчасовий характер, що відповідним чином визначає право позивача на подання позову в інтересах її повнолітнього сина. Оскільки відповідач має на утриманні ще одну дитину, відносно якого рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.06.2019 року визнаний батьком, просить стягнути з відповідача аліменти на навчання сина ОСОБА_7 у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення останнім двадцяти трьох років.

Ухвалою від 03.12.2024 року провадження у справі відкрито і постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

23.12.2024 року представник відповідача ОСОБА_8 надала суду відзив на позовну заяву, у задоволені позову просить відмовити з наступних підстав. Представник відповідача зазначає, що додані позивачкою копії письмових доказів, на які вона посилається при викладені обставин справи та якими вона обґрунтовує свої вимоги не засвідчені належним чином та складені на іноземній мові, якою ні відповідач, ні його представник не володіють, що позбавляє сторону відповідача належним чином здійснити захист прав відповідача та обґрунтувати відзив, що призводить до порушення принцину рівності та диспозитивності сторін. Позивачкою не надано доказів на підтвердження обставин наведених в позові, доводи позивачки ґрунтуються на її особистих доводах, без належного підтвердження доказами, в тому числі щодо майнового стану та стану здоров`я відповідача.

27.01.2025 року представником позивачки ОСОБА_9 до суду надіслані наступні докази, а саме: копія рішення суду № 484/3184/18 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на дитину, яке набрало законної сили та нотаріально завірений переклад раніше доданих до матеріалів справи доказів (квитки на проїзд, квитанція про оплату проживання в гуртожитку, роздруківка з картки щодо фінансових операцій).

14.02.2025 року представником відповідача ОСОБА_8 до суду надіслано клопотання про долучення доказів, а саме на спростування доводів позивачки, щодо того, що відповідач не бажає приймати участь в утриманні сина в зв`язку з продовженням ним навчання, надає скріншоти переписки в соціальній мережі між сином сторін ОСОБА_5 та відповідачем по справі ОСОБА_2 , оскільки відповідач безпосередньо спілкується з сином та в зв`язку з його повноліттям сплачує та бажає сплачувати кошти особисто сину, який проживає окремо від батьків.

10.03.2025 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача ОСОБА_9 , в яких вона зазначає, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також сам дочка, син які продовжують навчання. Однак на даний час проживання сина за іншою адресою зумовлено навчанням на денній формі навчання у вищому навчальному закладі в іншій країні та має тимчасовий характер, що відповідним чином визначає право позивача на позов в інтересах її повнолітнього сина. Крім того, зазначає, що із переписки наданої відповідачем, кошти були переведені в розмірі 5000 грн. 18.12.2014 року, тобто це відбулось після звернення до суду. Однак, те що до того відповідачем не надавалась жодна фінансова допомога протягом місяця, можна зрозуміти з переписки, з якої видно здивування сина грошовому переказу від батька, разом з тим у призначенні платежі визначає надходження як «аліменти».

10.03.2025 року від представника відповідача ОСОБА_8 надійшли заперечення на письмові пояснення від 09.03.2025 року. Представник відповідача зазначає, що син ОСОБА_5 проживає окремо від матері, а тому аліменти повинні стягуватись на користь повнолітнього сина. У позивачки відсутнє право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Крім того, зазначає, що зі змісту переписки сина з батьком та письмових пояснень позивачки, син не бажає отримувати допомогу від батька, а також має самостійний дохід у вигляді стипендії. Позивачкою не надано доказів на підтвердження обставин наведених у позові, в тому числі щодо майнового стану та стану здоров`я відповідача та понесених нею витрат на утримання сина в зв`язку з його навчанням. З цих підстав просить відмовити у задоволені позову.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Враховуючи надані сторонами матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що син відповідача ОСОБА_3 є студентом 1 курсу денної форми навчання, перший ступінь, 7 семестрів з 01.10.2024 , факультет електроніки та інформатики ОСОБА_6 , та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_2 , який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина, суд дослідивши та оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Відповідач є військовослужбовцем, працездатною особою, тому має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину.

Суд визначає розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до закінчення дитиною навчання, але не більш як до досягнення ним 23-х річного віку, саме такий розмір аліментів є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення належного утримання повнолітнього сина ОСОБА_11 . Крім того, за весь час примусового стягнення аліментів з відповідача на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.08.2019 року, яким було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття дитини, відповідач не звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, тобто такий розмір аліментів не впливав на рівень його життя та не порушував його права.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Оскільки, при зверненні позивачкою до суду з позовом про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини, вирішального значення набуває не спільне проживання дитини з тим з батьків, хто подає позов, а факт продовження надання цим з батьків їй утримання добровільно і самостійно, то в цій частині заперечення представника відповідача суд не може прийняти до уваги.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатись після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим за 23 роки; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина який продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд вважає, що вказаний позов підлягає задоволенню з наведених підстав у зазначеному розмірі.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, тому за правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Напідставівикладеного,керуючисьст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 259, 263, 279, 430 ЦПК України

ухвалив

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Первомайська миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Первомайська Миколаївської області, зареєстрована та проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду з 25.11.2024 року і до закінчення навчання, тобто до 15.03.2028 року, але не більше ніж до досягнення останнім двадцяти трьох років.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в межах суми платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14.03.2025 року.

Суддя: