ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1438/24
провадження № 4-с/691/2/25
УХВАЛА

27 січня 2025 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області під головуванням судді Синиці Л. П., за участю секретаря судового засідання Харук Л. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій (постанови про перевірку виконавчого провадження) начальника Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко І. І. неправомірними,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , керуючись п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України "Про виконавче провадження", ст. ст. 4, 5, 447, 448, 449 ЦПК України, звернувся до суду із скаргою на дії начальника Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко І. І., а саме на постанову № 14 від 04.12.2024 року про перевірку виконавчого провадження № 75015667 від 14.05.2024 року в порядку ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою від 16.12.2024 року скаргу прийнято до провадження, призначено розгляд у судовому засіданні на 26 грудня 2024 року, яке відкладено за клопотанням особи дії якої оскаржено, на 31.12.2024.

31.12.2024 скаргу розглядом відкладено, за відсутності, на час розгляду справи, підтвердження про належність повідомлення скаржника про дату судового засідання. Здійснено запит про надання матеріалів виконавчого провадження.

У судове засідання 27.01.2025 учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причини не прибуття не повідомили. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, згідно частини 2 статті 450 ЦПК України, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності скаржника та особи дії, якої оскаржено.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зміст скарги, письмові матеріали, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суди, згідно частини 1 статті 19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що скарга ОСОБА_1 подана на рішення (постанова № 14 від 04.12.2024 року) начальника Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко І. І., що винесене у виконавчому провадженні № 75015667 від 14.05.2024 року при примусовому виконанні постанови Городищенського районного суду Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, справа № 691/284/2024, № провадження 3/691/188/2024.

Такі справи (про накладення адміністративного стягнення) розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами, іншими органами (посадовими особами) в порядку, встановленому КУпАП, яким передбачено порядок примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення. Проте цим Кодексом не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання.

Отже, заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено її права чи свободи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Із наведеного слідує, що у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, може бути розглянута скарга на дії державного чи приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 346/79/17.

Таким чином, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України може бути подана стороною виконавчого провадження лише, якщо оскаржувані рішення, дія або бездіяльність вчинені виконавцем під час виконання судового рішення, ухваленого судом за нормами ЦПК України.

Разом з тим, як вбачається з скарги та доданих до неї доказів заявник оскаржує дії державного виконавця щодо виконання рішення суду прийнятого в порядку КУпАП, а саме постанови про перевірку виконавчого провадження при накладенні адміністративного стягнення.

Статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця як окремої категорії адміністративного спору. У частині першій цієї статті зазначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Оскільки ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку КУпАП, а не за наслідками розгляду цивільної справи, то розгляд скарги в порядку цивільного судочинства є неможливим.

Розгляд такої скарги віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Така позиція узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 757/62025/17-ц (провадження № 14-619цс18).

Виходячи з того, що заявником оскаржуються дії державного виконавцця при примусовому виконанні постанови про накладення адміністративного стягнення, прийнятої в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення, а не за наслідками розгляду цивільної справи, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із частиною 9 статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки підстави та порядок закриття провадження у справі за скаргою на дії державного виконавця прямо не передбачені законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а саме статтю 255 ЦПК України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Дана норма ЦПК України є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених пунктами 1 - 8 частини 1 статті 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судом та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.

Вказаний висновок узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Тож, з огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи, а також враховуючи позицію, яка висвітлена Верховним Судом у постанові від 18.12.2019 (справа № 127/328/17), суд закриває провадження у даній справі, оскільки справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

На виконання вимог частини 1 статті 256 ЦПК України суд вважає за необхідне роз`яснити скаржнику його право звернутись із зазначеними вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Керучюись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 19, 247, 255, 256, 258 - 261, 353 - 355, 447, 448, 450 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі № 691/1438/24 за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій (постанови про перевірку виконавчого провадження) начальника Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко І. І. неправомірними, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Рекомендувати ОСОБА_1 звернутися до адміністративного суду у встановленому законом порядку з адміністративним позовом.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду небула вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. П. Синиця