Провадження № 2-п/727/17/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді - Бойко М.Є.,

за участю секретаря судового засідання - Васківчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Чернівці, заяву представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло З.Я. про скасування заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 січня 2024 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2024 року заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», , заборгованість за договором № 223046-КС-002 про надання кредиту від 31.03.2023 року в сумі 78 635,14 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 39 905,54 гривень та заборгованості за відсотками у розмірі 38 729, 60 гривень, а також судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

25.02.2025 року до суду надійшла заява представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло З.Я. від 24.02.2025 року про скасування заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 січня 2024 року по справі № 727/12280/23.

В обгрунтування вказаної заяви адвокат Зачепіло З.Я. зазначила, що рішення суду від 26.01.2024 року є необгрунтованим та ухваленим судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів на підтвердження видачі ОСОБА_1 кредиту та його часткового погашення нею, а тому відсутні підстави вважати розрахунок її заборгованості, поданий позивачем, правильним. Крім того, заявлена останнім до відповідачки вимога про стягнення процентів не є співмірною тілу кредиту, є вкрай невигідною умовою кредитного договору, яку ОСОБА_1 не змогла при його укладенні належно оцінити, як і здійснити своє право бути проінформованою про умови кредитування в зв`язку із значним обсягом документів про надання банківських послуг, що стосуються усіх їх аспектів, оскільки останні потребують як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння, до того ж частина заборгованості по процентам позивачем нарахована після 24.02.2022 року, тобто безпідставно.

Адвокат також вказала, що ОСОБА_1 не була присутньою на розгляді справи та не подала відзиву на позовну заяву, оскільки не утримувала ухвали про відкриття провадження із матеріалами позовної заяви та судових повісток, а тому не могла знати про те, що є відповідачкою . Про існування заочного рішення вона дізналася випадково, після чого розпочала пошук адвоката, який би був фахівцем у даній категорії справ та належним чином представляти її інтереси. Після укладення договору про надання правничої допомоги 10.12.2024 року представнику відповідачки необхідний був час для ознайомлення з матеріалами справи, а тому строк на подання заяви про перегляд заочного рішення пропущений з поважних причин, в зв`язку із чим адвокат просить його поновити.

У судове засідання представник позивача, відповідачка та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви про перегляд заочного рішення повідомлялися належним чином .

Разом з тим, представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій просить відмовити у задоволенні вимог адвоката про скасування та перегляд заочного рішення від 26.01.2024 року, оскільки вважає, що підстави для цього відсутні.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ч. 1ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, процесуальне законодавство закріплює юридичну сукупність, за наявності всіх елементів якої заочне рішення підлягає скасуванню.

Отже, суд має скасувати заочне рішення, якщо відповідач не з`явився в судове засідання, в якому було ухвалено рішення, і не повідомив про причини своєї неявки на нього, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, та посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з наведеною нормою скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці в судове засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення у суду відсутні, з огляду на наступне.

У заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача не посилається на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення спору та які вплинуть на зміст рішення по суті, як це передбачено ст. 285 ЦПК України.

При розгляді справи судом було встановлено, що 31.03.2021 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №223046-КС-002, за яким ТОВ «Бізнес Позика» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 44000 гривень, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

В обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивача ОСОБА_1 посилається на те, що за умовами кредитного договору №223046-КС-002 строк користування кредитом до 15.09.2021 року, а нарахування відсотків після закінчення строку користування кредитом не передбачено, тому відсутні підстави для стягнення суми заборгованості за відсотками .

Однак, як вбачається з матеріалів справи після закінчення терміну Договору 15 вересня 2021 року нарахування процентів за Договором позивачем не здійснювалося.

В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між сторонами договір раніше оспорювався та визнавався судом недійсним. Крім того, відповідно до наданого суду звіту-рахунку (виписка про рух коштів по рахунку) відповідачки вбачається, що остання періодично вносила грошові суми на погашення кредиту, що також підтверджується розрахунками заборгованості, тобто відповідачка фактично виконувала умови укладеного договору, що підтверджує визнання нею факту його укладення.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75зазначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо розміру отриманого та погашеного тіла кредиту за кредитним договором.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 25 травня 2022 року у справі №219/7527/16-ц (провадження №61-17922св20).

В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за період з 31.03.2021 р. по 15.09.2021 року, в якому детально зазначено рух коштів на картці відповідачки, використання відповідачкою коштів з кредитного ліміту, нарахування відсотків та погашення наявної заборгованості. Отже такий документ відображає внесення боржником платежів в рахунок погашення заборгованості, а також в ньому деталізовано виникнення боргових зобов`язань.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає вимогам первинного документу, а тому є належним та допустимим доказом.

Відповідачкою не наведено жодних належних та допустимих доказів для підтвердження відсутності підстав для стягнення суми заборгованості за договором № 223046-КС-002 про надання кредиту від 31.03.2023 року в сумі 78 635,14 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 39 905,54 гривень та заборгованості за відсотками у розмірі 38 729, 60 гривень.

Відповідно до положень частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що при перегляді заочного рішення суд не має підстав брати до уваги доводи заявника щодо невірного застосування судом, який виніс дане заочне рішення, норм матеріального права, оскільки такі повноваження має суд апеляційної інстанції у разі звернення сторони з апеляційною скаргою.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи відповідачка ОСОБА_1 належним чином та неодноразово була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення їй поштових відправлень із власним підписом відповідачки на підтвердження їх одержання нею.

Також, як вбачається з заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 отримала його копію ще у 2024 році, договір з адвокатом уклала 10.12.2024 року, проте остання звернулася до суду лише 24.02.2025 року, тобто з пропуском строку, визначеного ч.3 ст.284 ЦПК України, і причини такого пропуску: пошук адвоката, ознайомлення останнього з матеріалами справи неповажні, оскільки не є такими, що унеможливили своєчасне звернення відповідачки до суду.

Відповідно до ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведене, доводи заяви не створюють юридичну сукупність елементів, які дають підстави для перегляду та скасування заочного рішення, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

Керуючись ст.ст.287,288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Зачепіло З.Я. про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 січня 2024 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Роз`яснити заявниці, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України до Чернівецького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя М.Є. Бойко