ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року м. Чернівці Справа № 715/1144/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар: Бугай В.М.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою Розенбойма Юрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 лютого 2025 року, постановлену під головуванням судді Григорчака Ю.П.,

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2025 року ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Глибоцького районного суду Чернівецької області подано заяву про скасування заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої вказував наступне.

ОСОБА_1 у квітні 2024 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та просив стягнути з відповідача на свою користь кошти в сумі 2 000 000 доларів США, що становить 77 600 000 грн.

Разом із позовною заявою, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони щодо відчуження майна, яке належить ОСОБА_2 : об`єкт незавершеного будівництва, об`єкт житлової нерухомості, що розташований по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1217 га, кадастровий номер :01:004:0583, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору, що розташована в с. Коровія Глибоцького району; земельну ділянку площею 0,0442 га, кадастровий номер :01:004:0582, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Коровія Глибоцького району.

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 квітня 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Провадження №22-ц/822/254/25

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 травня 2024 року залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3 .

В подальшому, рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2024 року позов задоволено, постановлено стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 несплачену суму боргу в розмірі 2000000 доларів США, що в еквіваленті становить 77600000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Зазначене рішення суду залишене без змін поставною Чернівецького апеляційного суду від 23 січня 2025 року, а тому просив заяву задовольнити.

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 лютого 2025 року клопотання ОСОБА_5 , в інтересах якого діє адвокат Мандзюк В.Б., про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, що накладені ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 квітня 2024 року по справі №715/1144/24 у виді заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 , а саме: земельної ділянки, кадастровий номер: :01:004:0582, площею 0, 0442 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Коровія Чернівецького району Чернівецької області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10; об`єкта незавершеного будівництва, який знаходиться в АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10; земельної ділянки, кадастровий номер: :01:004:0583, площею 0,1217 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою через невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що станом на дату подання апеляційної скарги в програмі «Електронний суд» та ЄДРСР відсутня інформація щодо результатів розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08.11.2024 року.

На підставі наведеного просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, приходить до наступних висновків.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції вказав, що як вбачається з постанови Чернівецького апеляційного суду від 20 січня 2025 року, рішення Глибоцького районного суду від 09 жовтня 2024 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 скасовано та у задоволенні вказаного позову відмовлено. З огляду на це, існування чи відсутність заходів забезпечення позову, які вжиті судом в рамках розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, на даний час жодним чином не може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_3 . При цьому, суд звертає увагу на положення ч.2 ст.158 ЦПК щодо строку розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову та зазначає, що такий строк не може бути продовжений судом. З клопотанням про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 звернувся 30.01.2025 року.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та просив стягнути з відповідача на свою користь кошти в сумі 2 000 000 доларів США, що становить 77 600 000 грн.

З позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони щодо відчуження майна, яке належить ОСОБА_2 : об`єкт незавершеного будівництва, об`єкт житлової нерухомості, що розташований по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1217 га, кадастровий номер :01:004:0583, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору, що розташована в с. Коровія Глибоцького району; земельну ділянку площею 0,0442 га, кадастровий номер :01:004:0582, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Коровія Глибоцького району (т.1 а.с.3-4, 8-9).

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 квітня 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено (т.1 а.с.18).

Надалі, за результатами розгляду справи рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2024 року, яке залишене без змін поставною Чернівецького апеляційного суду від 23 січня 2025 року, позов задоволено, постановлено стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 несплачену суму боргу в розмірі 2000000 доларів США, що в еквіваленті становить 77600000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат (т.1 а.с.198-201, т.2 а.с.9-23).

30.01.2025 року стороною позивача подано заяву про скасування заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої вказано, що оскільки позов ОСОБА_1 задоволено, а відповідач ОСОБА_2 визнав позов та не заперечує щодо виконання рішення суду в добровільному порядку, в тому числі шляхом відчуження належного йому майна, на яке судом було накладено арешт, а тому такий необхідно зняти, оскільки такий арешт робить неможливим виконання рішення суду в добровільному порядку.

Крім того, з доданої до заяви копії постанови Чернівецького апеляційного суду від 20.01.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 09.10.2024 року скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовлено (а.с.14-19).

В силу ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

За правилом статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішення законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч.7 ст.158 ЦПК України).

Скасування заходів забезпечення позову передбачає зняття застосованих судом обмежень, покликаних забезпечити можливість виконання судового рішення, у випадку зміни ситуації в порівнянні з тією, що існувала при застосуванні таких обмежень, коли в результаті такої зміни потреба в застосованих обмеженнях припинила своє існування.

Вжиті судом заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатом розгляду справи і вирішенням спору по суті, чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 визначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

За наведеного, можна дійти висновку, що суд може скасувати забезпечення позову у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.

Як вже зазначалося, заходи забезпечення позову були вжиті за заявою позивача, позов якого задоволено, рішення суду набрало законної сили. Надалі ці заходи були скасовані за заявою самого позивача, який скористався своїм правом застосування інституту забезпечення позову і підтримав свою заяву про їх скасування в судовому засіданні, з чим погодився і не заперечував відповідач, що підтверджується протоколом судового засідання від 05.02.2025 року (а.с.23-27).

Отже, заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу відсутності відомостей щодо апеляційного перегляду цієї справи на час винесення оскаржуваної ухвали, то колегія суддів вказує наступне.

З протоколу судового засідання в режимі відеоконференції від 23.01.2025 року вбачається, що участь у розгляді справи, крім іншого, приймав представник третьої особи ОСОБА_6 , за наслідками розгляду справи проголошено вступну та резолютивну частини постанови, що свідчить про обізнаність останнього зі змістом резолютивної частини судового рішення та спростовує доводи апелянта з наведеного приводу (т.2 а.с.6-8).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у п.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2023 року (справа №233/4365/18) заначено, що «З огляду на вказані приписи третя особа могла оскаржити судове рішення у частині, яка стосується саме її, а не прокурора. Тому підставами для такого оскарження не могли бути порушення норм процесуального права щодо прокурора (те, що суд першої інстанції не надіслав прокурору судове рішення, а суд апеляційної інстанції неналежно повідомив прокурора розгляд справи). Останній мав можливість оскаржити відповідні судові рішення, зокрема приєднатися до касаційної скарги, але таким правом не скористався. Замість того подав відзив на касаційну скаргу третьої особи, у якому повідомив про відповідні порушення норм процесуального права (т. 3, а. с. 25-26). Тому у Великої Палати Верховного Суду відсутні підстави для розгляду аргументів третьої особи про порушення судами норм процесуального права стосовно прокурора».

З наведеного, можна дійти висновку, що права третьої особи оскаржуваною ухвалою не порушено, однак така не позбавлена можливості звернутися до суду за захистом свого порушеного права за його наявності.

Враховуючи те, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ЄСПЛ вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд- і водночас не передбачала виконання судових рішень.

Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду» ( Hornsby v. Greece, № 18357/91, g40, ЄСПЛ від 19 березня 1997 року).

Керуючись ст.ст.374, 375, 383-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Суддя-доповідач І.Н. Лисак

Судді: Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк