справа № 619/1232/25
провадження № 2/619/851/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Калиновська Л.В. розглянувши позовну заяву Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція», в особі представника адвоката Мухи А.І, в системі «Електронний суд» звернулося з позовом, в якому просить витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 у власність держави та постійне користування ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ХАРКІВСЬКА ЛІСОВА НАУКОВО ДОСЛІДНА СТАНЦІЯ» земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0778; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 у власність держави та постійне користування ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ХАРКІВСЬКА ЛІСОВА НАУКОВО ДОСЛІДНА СТАНЦІЯ» земельну ділянку з кадастровим номером №:00:002:0779; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки №:00:002:0778; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки № :00:002:0779; визнати недійсним та скасувати право власності на житловий будинок, розташований на земельній ділянці із присвоєним кадастровим номером № :00:002:0778, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220; звільнити земельну ділянку із присвоєним кадастровим номером :00:002:0600:00:002:0779 від об`єктів рухомого та нерухомого майна, шляхом їх знесення та приведення земельної ділянки у придатний для використання стан.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 06.03.2025 вказана позовна заява залишена без руху, та надано представнику позивача строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.

На виконання даної ухвали представником позивача, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція», в ОСОБА_2 , через систему «Електронний суд» надано заяву про усунення недоліків. У вказаній заяві представник позивача вказує, що не має можливості визначити ціну позову, у зв`язку з відсутністю даних про вартість спірного майна; з питання сплати судового збору представник вказав, що позивач перебуває у скрутному становищі та сплатив частину судового збору за мінімальною ставкою за власними підрахунками, просить суд встановити мінімальний розмір судового збору та подовжити строк дії ухвали про залишення позову без руху або розстрочити сплату несплаченої суми судового збору на один місяць.

Вказана позовна заява повторно підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Так, позовна заява подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Однак, в порушення вказаних вимог закону, позивачем не зазначено ціну позову.

Крім того в разі зазначенні ціну позову, необхідно долучити документи на підтвердження такої ціни, що надасть можливість визначити необхідну суму судового збору, яка підлягає сплаті.

Як передбачено ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028,00 грн - 1059800,00 грн).

Крім того, позовна заява містить наступні вимоги:

-витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 у власність держави та постійне користування ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ХАРКІВСЬКА ЛІСОВА НАУКОВО ДОСЛІДНА СТАНЦІЯ» земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0778;

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 у власність держави та постійне користування ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ХАРКІВСЬКА ЛІСОВА НАУКОВО ДОСЛІДНА СТАНЦІЯ» земельну ділянку з кадастровим номером №:00:002:0779;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки №:00:002:0778; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки №:00:002:0779;

- визнати недійсним та скасувати право власності на житловий будинок, розташований на земельній ділянці із присвоєним кадастровим номером № :00:002:0778, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220;

- звільнити земельну ділянку із присвоєним кадастровим номером :00:002:0600:00:002:0779 від об`єктів рухомого та нерухомого майна, шляхом їх знесення та приведення земельної ділянки у придатний для використання стан.

Тобто, позовна заява містить шість вимог, серед яких містяться вимоги майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У п.12, 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» 17.10.2014 № 10 вказано у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Зі змісту п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, застосовується ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028,00 грн - 1059800,00 грн).

Враховуючи наведене, позивачу необхідно визначити розмір судового збору з розрахунку 1,5% від ціни позову при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного майна і доплатити судовий збір.

На підтвердження сплати судового збору позивачу необхідно надати до суду документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Зазначені вище недоліки позовної заяви унеможливлюють відкриття провадження у справі і позивачу необхідно їх усунути шляхом: подання доказів сплати судового збору в установленому законом розмірі за кожну позовну вимогу окремо.

Що стосується заяви представника позивача про встановлення мінімального розміру сплати судового збору або розстрочення сплати несплаченої суми судового збору строком на один місяць, суд вважає що заява в цій частині не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» у справі за таких умов - 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є : 2) військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі», від 26 липня 2005 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року по справі №0940/2276/18 зробила висновок, що з аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Разом із тим, Верховний Суд у постанові від 30 березня 2021 року у справі №338/158/19 зауважив, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.

За приписами частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Тобто, основним у вирішенні питання про наявність підстав для відстрочення сплати судового збору є оцінювання фінансового стану особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» від 26 липня 2005 року).

Разом з тим, належних доказів на підтвердження обставин, на які посилається представник позивача, як це передбачено статтею 136 ЦПК України, не надано.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Враховуючи виявлені недоліки при оформленні позовної заяви, на виконання вимог національного законодавства, а саме - частини першої ст. 185 ЦПК України, суддею постановляється ухвала про залишення позовної заяви без руху та позивачу встановлюється строк для усунення недоліків.

Позивачу слід взяти до уваги, що якісна підготовка до судового розгляду спрямована в першу чергу на захист прав самого позивача та забезпечення розгляду справи у порядку, про який просить позивач, без зволікань, з додержанням розумних строків, наслідком чого стане економія не тільки процесуального часу сторін і суду, а й зменшення судових витрат, пов`язаних із безпосереднім розглядом справи.

Суд надає позивачу строк на усунення недоліків п`ять днів з дня вручення копії даної ухвали.

Керуючись ст. 177, 185, 318, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви про встановлення мінімального розміру сплати судового збору або розстрочення сплати несплаченої суми судового збору строком на один місяць відмовити.

Позовну заяву Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про витребування майна із чужого незаконного володіння - залишити без руху.

Повідомити представника позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви та надати строк п`ять днів з дня отримання ухвали для їх усунення.

Якщо позивач (представник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л. В. Калиновська