Справа № 588/111/25
провадження № 2/588/227/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючий суддя Лебедь О. В.,

за участю: секретаря судового засідання Ноздріної В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог та відзиву

ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» у січні 2025 року звернулося до суду із указаним позовом, який мотивувало тим, що 09.02.2024 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 6909, за яким остання отримала кредит у сумі 5000,00 грн, шляхом переказу на платіжну картку емітовану АТ «Ощадбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних).

ОСОБА_1 свої зобов`язання по сплаті кредиту не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість станом на 14.01.2025 на суму 42500,00 грн, за період з 09.02.2024 по 14.01.2025, що нараховані відповідно до пункту 1.2 Кредитного договору за ставкою 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних). Таким чином відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» за кредитним договором № 6909 від 09.02.2024 у розмірі 42500,00 грн.

У зв`язку із наведеним, позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» заборгованість за кредитним договором на суму 42500,00 грн, за період з 09.02.2024 по 14.01.2025, що нараховані відповідно до пункту 1.2 Кредитного договору за ставкою 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних), а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн та 10000,00 грн витрат на правову допомогу.

Представник відповідачки надав відзив в якому просив позовні вимоги задовольнити частково, стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» заборгованість за кредитним договором № 6909 від 09.02.2024 по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 5000 грн, в задоволенні решти позовних вимог відмовити. Також просить стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати (6500 грн). Посилався на скрутне матеріальне становище відповідачки, непомірний тягар орієнтовної річної відсоткової ставки у розмірі 912,5% для споживача фінансових послуг.

Позивач подав відповідь на відзив в якій проти відзиву заперечив з мотивів викладених в позовній заяві.

Обидві сторони подали аргументи на користь зменшення судових витрат опонента.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 23.01.2025 відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, призначено судовий розгляд на 19.02.2025 року.

06.02.2025 року адвокат Сумцов Є. С. подав заяву, в якій просив залучити його як представника відповідачки ОСОБА_1 та 14.02.2025 подав відзив на позовну заяву.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, але до судового засідання подав клопотання, у якому просить провести розгляд справи без його участі. Позивач разом з позовною заявою подав клопотання про витребування доказів, а саме інформації від банку про мобільний телефон та платіжну карту належні ОСОБА_1 , а також рух коштів по її рахунку в період зарахування кредитних коштів. У задоволенні клопотання судом було відмовлено з тих мотивів, що обставини отримання тіла кредиту не заперечуються відповідачкою.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 07.03.2025 представник відповідачки адвокат Сумцов Є.С. заперечення проти задоволення позову в повному обсязі підтримав. Просив позовні вимоги задовольнити частково, стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» заборгованість у розмірі 5000 грн, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Застосовані норми права

Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно з статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно статті 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Закон України Про споживче кредитування від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII в редакції чинній на час укладання кредитного договору визначає, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 % (частина 4 статті 8). Пункт 17 прикінцевих та перехідних положень цього закону тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлює, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:

протягом перших 120 днів - 2,5 %; (період з 24.12.2023 по 22.04.2024);

протягом наступних 120 днів - 1,5 %. (період з 23.04.2024 по 20.08.2024).

Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду

Судом установлено, що 09.02.2024 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 6909, відповідно до якого відповідачці було надано кредитний ліміт у розмірі 5000,00 грн зі строком користування 365 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних). Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. (а.с. 11-15).

Указаний договір був укладений між сторонами у формі електронного документа шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 417670, який було направлено відповідачці на зазначений у кредитному договорі мобільний телефон.

За змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для таких видів договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник ОСОБА_1 погодилася на укладення договору саме такого змісту.

За умовами договору зарахування коштів здійснювалось на платіжну картку відповідачки емітовану АТ «Ощадбанк».

За розрахунком позивача станом на 14.01.2025 за кредитним договором № 6909 від 09.02.2024 виникла заборгованість на суму 47500,00 грн, із яких: 5000,00 грн строкова заборгованість за сумою кредиту; 42500,00 грн прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом (а.с. 19-23).

Позивач звертає стягнення на суму заборгованості по процентам 42500,00 грн.

Сторона відповідачки просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнути заборгованість за кредитним договором № 6909 від 09.02.2024 по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 5000 грн.

На думку суду обидва розрахунки не відповідають умовам укладеного договору та чинного законодавства.

Кредитний договір № 6909 від 09.02.2024 між позивачем і відповідачкою укладено після набрання чинності обмежень максимального розміру денної процентної ставки встановлених Законом України Про споживче кредитування. Тому, розмір денної процентної ставки в цьому договорі не має перевищувати:

?з 09.02.2024 по 22.04.2024 - 2,5%;

?з 23.04.2024 по 20.08.2024 - 1,5%;

?з 21.08.2024 по 14.01.2025 - 1%.

Виходячи з такого розміру денної процентної ставки заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам становить 25475 грн і складається з таких періодів:

?з 09.02.2024 по 22.04.2024 (74 дні) - 9125 грн;

?з 23.04.2024 по 20.08.2024 (120 днів) - 9000 грн;

?з 21.08.2024 по 14.01.2025 (147 днів) - 7350 грн.

Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачкою належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в розмірі розрахованої судом суми процентів 25475 грн.

Судові витрати

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог.

Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 25475 грн, тобто на 59,9 %, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1451 грн 02 коп. (2422 грн 40 коп. * 59,9 %) судового збору.

Що стосується заявлених сторонами витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Сторони подали належні та допустимі докази реальності понесених судових витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке.

Згідно з інформацією про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) а саме із витягу з реєстру №1 по акту приймання-передачі наданих послуг № 7 до договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 було проведено: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 6909 від 09.02.2024 року та клопотання про витребування доказів, складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику з ОСОБА_1 за кредитним договором № 6909 від 09.02.2024 року (а.с.50).

Суд вважає, що вартість правничих послуг позивача є завищеною, оскільки дана справа незначної складності, розглядається судом в порядку спрощеного провадження, наявна стала судова практика щодо вирішення спорів пов`язаних зі стягненням кредитної заборгованості, в засіданнях представник позивача участі не брав, складання процесуальних документів у цій справі не вимагає значного часу.

Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, а також те, що позовні вимоги задоволені частково, у клопотанні про витребування додаткових доказів було відмовлно та враховуючи аргументи відповідача щодо зменшення розміру судових витрат, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» до суми 2000 грн.

Що стосується витрат відповідачки на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що для відповідачки та її адвоката ця справа не є такою типовою, як для позивача. Водночас враховуючи часткове задоволення позовних вимог та, відповідно, часткове врахування позиції представника відповідачки, порушення умов кредитного договору, яке стало підставою позову, а також враховуючи позицію позивача з приводу зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає що витрати відповідачки мають бути зменшені. Обґрунтований розмір витрат на правничу допомогу відповідачки складає 2000 грн.

Саме такі розміри витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливими та обґрунтованими, співмірними зі складністю цієї справи та наданим адвокатами обсягом послуг, а також не суперечить принципу розумності судових витрат.

Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» заборгованість за кредитним договором № 6909 від 09.02.2024 у загальному розмірі 25475 грн (двадцять п`ять тисяч чотириста сімдесят п`ять) грн 00 коп., а також кошти на відшкодування судових витрат по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. та судового збору в розмірі 1451 (одна тисяча чотириста п`ятдесят одна) грн 40 коп.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування судових витрат по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ», адреса місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, м. Київ, 03124, ;

відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне рішення суду складено 17.03.2025 року.

Суддя О. В. Лебедь