Провадження № 2/638/138/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Кассіч Н.А.,

представника позивача Жукової В.М.,

представника відповідача Лісіна В.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальних збитків у розмірі 265471,59 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником транспортного засобу Volkswagen Т5 4Motion, державний номерний знак НОМЕР_1 . 05.08.2023р. у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія транспортного засобу Volkswagen Jetta номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 та водія транспортного засобу Volkswagen Т5 Multivan, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 (власник ТЗ ОСОБА_2 ). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав значних механічних пошкоджень, позивачу нанесена значна матеріальна шкода. На даний час автомобіль відновлено. Згідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності матеріальний збиток автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 05.08.2023р., без врахування величини втрати товарної вартості складає: 419 071,59. ТДВ СК «КРЕДО» призначене страхове відшкодування у розмірі 156800.00 грн.. Позивач отримала виплату страхового відшкодування у розмірі 156 800,00 грн.. Однак, отриманого розміру страхового відшкодування не вистачило на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, оскільки запчастини, які підлягають заміні, коштують набагато більше, ніж розраховано у вищевказаному висновку, так як їх вартість зазначена з урахуванням фізичного зносу. Оскільки позивач є власником транспортного засобу, тому має право вимагати відшкодування шкоди, завданої автомобілю марки «Volkswagen Т5 4Motion, державний номерний НОМЕР_1 , завданої в результаті ДТП 05.08.2023р.

Ухвалою суду від 19.08.2024 у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

25.09.2024 надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки в даному випадку має місце фізичне знищення автомобіля, оскільки вартість його ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу на момент ДТП. У позові не враховано вартість транспортного засобу після ДТП, на яку, згідно судової практики, підлягає зменшенню сума збитку у такому випадку. Позивач фактично хоче отримати на відшкодування шкоди повну ринкову вартість автомобіля, проте при цьому не враховує вартість транспортного засобу після ДТП, що є несправедливим і не відповідає судовій практиці, оскільки пошкоджений автомобіль має певну вартість і залишився у позивача. Сукупність сум сплаченого страхового відшкодування та розміру шкоди, що позивачка просить стягнути з відповідача, дорівнюють ринковій вартості транспортного засобу до ДТП. У разі задоволення заявлених до відповідача позовних вимог, буде мати місце безпідставне збагачення позивачки оскільки позивачка отримає кошти у загальній сумі, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент ДТП та ще й залишить пошкоджений транспортний засіб у своїй власності, який навіть у стані після ДТП має значну вартість. Наведене суперечить принципу інституту відшкодування шкоди, який полягає у компенсації шкоди, а не у збагаченні потерпілого. Автомобіль позивачки є фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтований (вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість ТЗ). В даному випадку відповідачка залишила транспортний засіб собі при цьому хоче отримати компенсацію у розмірі вартості транспортного засобу на момент ДТП, не враховуючи вартість залишків (вартість авто у пошкодженому стані). Позивачем не надано доказів вартості пошкодженого транспортного засобу після ДТП, що позбавляє можливості визначити різницю між вартістю автомобіля до та після ДТП. Отже позивачем не доведено розмір шкоди, що підлягає стягненню у випадку фізичного знищення транспортного засобу, яке має місце в даному випадку, виходячи з розрахунків оцінювача, наведених у звіті.

05.02.2025 выд представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі із зазначенням, що представник відповідача посилається на застарілу судову практику, станом на момент ДТП транспортний засіб був не новим, відповідний коефіцієнт фізичного зносу був врахований при здійсненні страхової виплати. Відповідно зазначеного Звіту матеріальний збиток в результаті пошкодження автомобіля складає: 419 071,59 грн за ринковими цінами, що склалися на ринку вживаного автотранспорту в умовах воєнного стану.

В свою чергу, ремонтна калькуляція складена з урахуванням цін на нові імпортні запчастини (без урахування коефіцієнту фізичного зносу), на вартість яких впливає коливання валютного курсу 2022-2023 рр., постійне збільшення митних платежів та інші фактори, що значно здорожчують вартість нового ТЗ або його складових. Тобто незначне перевищення вартості ремонту в умовах інфляції та зміни валютного курсу не може бути беззаперечною підставою визнання економічної недоцільності відновлення майна. Відповідач помилково ототожнив два поняття вартість відновлювального ремонту (реальні збитки потерпілої особи) і ремонт з урахуванням зносу (страхове відшкодування, яке здійснює страховик відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV). Ці два поняття не є тотожними та сплата страхового відшкодування (ремонту з урахуванням зносу) не означає повного відшкодування заподіяної шкоди. У відповідності до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням), тобто деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку щодо її повного відшкодування.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, представник відповідача та відповідач заперечували у задоволенні позовних вимог, пояснивши, що відновлюваний ремонт перевищує вартість автомобіля, не враховано залишків автомобіля, що залишився у власності позивача.

Суд, вислухався пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Поставною Дзержинського районного суду м.Харкова від 03.10.2023 по справі №638/9804/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно зазначеної постанови 05.08.2023 о 19-04 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Jetta», днз НОМЕР_2 , по пр-ту Незалежності, 5Б в м.Харкові при виїзді з прилеглої території будинку№53-А по пр-ту Незалежності не надав переваги у русі автомобілю «Volkswagen T5 4Motion», днз НОМЕР_1 та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п.10.2 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

У відповідності до частини 4 статті 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у вчиненні ДТП встановлена постановою суду, яка набрала законної сили та не оспорюється відповідачем.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_4 є власником автомобіля "Volkswagen T5 4Motion", днз НОМЕР_1 .

Згідно полісу №215600400 цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» за шкоду заподіяну майну у розмірі 160000,00 грн, розмір франшизи становить 3200 грн.

Згідно звіту №268/2023, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_3 , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля "Volkswagen T5 4Motion", днз НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 05.08.2023, без урахування величини втрати товарної вартості складає 419071,59 грн.

За повідомленням ТзДВ СК «Кредо» відповідно до звіту №3011206/2023 від 04.09.2023 вартість відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу складає 507698,00 грн, ринкова вартість автомобіля "Volkswagen T5 4Motion", днз НОМЕР_1 складає 419071,59 грн. Автомобіль вважається фізично знищеним і вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості транспортного засобу до ДТП 419071,59 грн. Відповідно до звіту №20605/3011206 від 17.09.2023 вартість утилізації пошкодженого майна складатиме 243147,26 грн. Оскільки розрахована сума 175924,42 перевищує розмір страхової суми (ліміт відповідальності) згідно полісу, яка дорівнює 160000 грн на одного потерпілого, за шкоду заподіяну майну, потерпілій особі підлягає до виплати ліміт страхової суми згідно полісу, франшиза за полісом становить 3200 грн. ТДВ СК «Кредо» страховим актом №3011206-1 було визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого ТЗ та спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля "Volkswagen T5 4Motion", днз НОМЕР_1 , які сталися 05.08.2023, страховим випадком та призначено страхове відшкодування у розмірі 156800 грн.

За змістом частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 1188 ЦК України).

Частиною першою статті 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин тут і надалі) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Порядок визначення розміру шкоди викладено у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року (далі - Методика), вимоги якої є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень (пункт 1.3).

Пунктами 2.3. та 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.200 № 1335/5/1159) визначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з пунктом 7.17 Методики, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ.

Згідно з пунктом 8.2 Методики вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість, Свр >= С, (21) де Свр - вартість відновлювального ремонту, грн.

Тобто, поняття вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових та розмір матеріального збитку не тотожні.

У звіті про оцінку автомобіля №268/2023 встановлено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні становить 198633,29 грн.

Таким чином, доводи відповідача про те що ремонт автомобіля є економічно не обґрунтованим, оскільки він є фізично знищеним є безпідставними, оскільки вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових (198633,29 грн) є меншою за ринкову вартість автомобіля до ДТП (419071,59 грн).

Тобто, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу не перевищує його ринкову вартість у неушкодженому стані.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзац перший пункту 22.1статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(далі також -Закон N 1961-IV)).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцятастатті 9 Закону України "Про страхування").

Франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (частина вісімнадцятастатті 9 Закону України "Про страхування").

Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (пункт 12.1статті 12 Закону № 1961-IV).

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6статті 36 Закону № 1961-IV).

З огляду на зміст цих приписів у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, якщо сторони її передбачили у відповідному договорі. Суму франшизи потерпілому має компенсувати страхувальник або інша особа, відповідальна за завдані збитки.

Так, розмір матеріального збитку становить 419071,59 грн, ТДЗВ СК «Кредо» сплачено позивачу 156800 грн (ліміт страхової суми у розмірі 160000 грн мінус 3200 грн франшизи), а відтак загальна сума до стягнення становить 265471,59 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у заявленому розмірі, а саме у розмірі 265471,59 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1166,1187 ЦК України, ст. ст.3,4,5,12,13,76-81,141, 263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 265471 (двісті шістдесят п`ять тисяч чотириста сімдесят одну) грн 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 2654 (дві тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Є.В.Невеніцин