КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 752/2422/24 Апеляційне провадження № 22-ц/824/4907/2025Головуючий у суді першої інстанції - Кордюкова Ж.І. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс», подану від його імені та в його інтересах адвокатом Агбонгале Луізою Сергіївною та ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Горбенком Костянтином Олеговичем на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «Теплопостачсервіс» про захист прав споживачів, у якому просив суд:

- зобов`язати ТОВ «Теплопостачсервіс» прийняти на абонентський облік лічильник тепла Ultrameter (№96063051), яким обладнана квартира за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ТОВ «Теплопостачсервіс» прийняти на абонентський облік лічильники гарячого водопостачання Novator (№2213884 та №2058343), якими обладнана квартира за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ТОВ «Теплопостачсервіс» провести за період з 01.10.2021 по 31.10.2022 та з урахуванням показань лічильників після повірки (Ultrameter №96063051 - 0,011 Гкал, 0,78 м3, Novator №2213884 - 1 м3, Novator №2058343 - 4 м3) перерозподіл обсягів спожитих у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , комунальних послуг (з постачання теплової енергії та гарячої води) та перерахунок вартості наданих ОСОБА_1 (як власнику квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) комунальних послуг (з постачання теплової енергії та гарячої води);

- зобов`язати ТОВ «Теплопостачсервіс» провести по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 08.10.2022 до дати прийняття на абонентський облік лічильника тепла Ultrameter (№96063051) перерахунок обсягів та вартості спожитої комунальної послуги (з постачання теплової енергії) на основі показань лічильника Ultrameter (№96063051) в цьому періоді;

- зобов`язати ТОВ «Теплопостачсервіс» провести по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 за періоди з 27.09.2022 до дати прийняття на абонентський облік лічильників гарячого водопостачання Novator (№2213884 та №2058343) перерахунки обсягів та вартості спожитої комунальної послуги (з постачання гарячої води) на основі показань лічильників Novator (№2213884 та №2058343) в цих періодах;

- стягнути з ТОВ «Теплопостачсервіс» на користь ОСОБА_1 336108 грн. на відшкодування моральної шкоди;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира обладнана теплолічильником Ultrameter (№96063051) з 2016 року, монтаж теплолічильника було здійснено на підставі договору на проведення монтажних та пусконалагоджувальних робіт №17/11/01 від 17.11.2016, та лічильниками гарячого водопостачання Novator (№2213884 та №2058343) з 2012 року.

У 2022 році ТОВ «Теплопостачсервіс» звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 . Для обґрунтування розміру заборгованості за опалення ТОВ «Теплопостачсервіс» спочатку керувався показаннями індивідуального засобу обліку, а з грудня 2020 року почав керуватись показаннями загальнобудинкового засобу обліку. При цьому, жодних повідомлень щодо необхідності провести повірку лічильників не надходило. У 2022 році позивач з власної ініціативи замовив повірку лічильників, в результаті яких 29.09.2022 підтверджена їх відповідність вимогам ДСТУ. Вказував, що такі обставини є підставами для прийняття вказаних лічильників на абонентський облік та для перерозподілу наданих комунальних послуг та перерахунку їх вартості за 12 розрахункових періодів, що передбачено «Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018.

Зважаючи на це, позивач направляв відповідачу заяви про прийняття лічильників на абонентський облік, які проігноровані відповідачем. Відповідач повинен був прийняти лічильники на абонентський облік, провести перерозподіл наданих комунальних послуг та перерахунок їх вартості за 12 розрахункових періодів.

Відповідні публічні договори приєднання між ОСОБА_1 та ТОВ «Теплопостачсервіс» були укладені в порядку, передбаченому частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Тексти відповідних індивідуальних договорів були опубліковані на сайті ТОВ «Теплопостачсервіс» 01.11.2021. В 30-ти денний строк жодних рішень про вибір моделі договірних відносин з ТОВ «Теплопостачсервіс» співвласниками прийнято не було, а тому 01.12.2021 між сторонами було укладено індивідуальні договори на постачання гарячої води та теплової енергії в редакціях, опублікованих 01.11.2021 на сайті ТОВ «Теплопостачсервіс».

Зазначив, що такими діями відповідача йому було спричинено моральної шкоди, яку оцінює у розмірі 336 108,00 грн., що еквівалентно сумі штрафних санкцій, які можуть бути накладені на відповідача, внаслідок порушення ним норм Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28.10.2024 позов задоволено частково. Зобов`язано ТОВ «Теплопостачсервіс» прийняти на абонентський облік лічильник тепла Ultrameter (№96063051), яким обладнана квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ТОВ «Теплопостачсервіс» прийняти на абонентський облік лічильники гарячого водопостачання Novator (№2213884 та №2058343), якими обладнана квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ТОВ «Теплопостачсервіс» провести по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 за період з 13.12.2022 до дня прийняття на абонентський облік лічильника тепла Ultrameter (№96063051) перерахунок обсягів та вартості спожитої комунальної послуги (з постачання теплової енергії) на основі показань лічильника Ultrameter (№96063051) в цьому періоді. Зобов`язано ТОВ «Теплопостачсервіс» провести по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 за період з 13.12.2022 до дня прийняття на абонентський облік лічильників гарячого водопостачання Novator (№2213884 та №2058343) перерахунки обсягів та вартості спожитої комунальної послуги (з постачання гарячої води) на основі показань лічильників Novator (№2213884 та №2058343) в цих періодах. Стягнуто з ТОВ «Теплопостачсервіс» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. та судові витрати в розмірі 5000,00 грн. Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог. Стягнуто з ТОВ «Теплопостачсервіс» на користь держави судові витрати в розмірі 6056,00 грн. (т. 2 а.с. 43-49).

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ТОВ «Теплопостачсервіс» неодноразово повідомляло ОСОБА_1 про необхідність здійснити чергову повірку лічильників та надати свідоцтво про повірку. Останній був попереджений, що законом заборонено проводити розрахунок по лічильникам з простроченим терміном повірки.

Зазначає, що відповідач пропонував ОСОБА_1 звернутись до ТОВ «Теплопостачсервіс» для підписання заяви-приєднання до умов типового індивідуального договору про надання послуг, за формою встановленою додатком до цього договору та надати усі необхідні для цього документи. Разом з цим, відповідачу неодноразово було роз`яснено, що постановка на абонентський облік лічильників тепла та гарячого водопостачання можлива лише після підписання заяви-приєднання до відповідних договорів.

Таким чином, позивач не виконав алгоритм дій, необхідний для взяття на облік лічильників, що виключає можливість використовувати його показання для нарахування плати за теплову енергію та гаряче водопостачання відповідно до затвердженого тарифу.

Позивач, в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушенням норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків в частині періодів проведення перерахунків, що не відповідає частині 4 статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Зазначив, що суд безпідставно зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу та розмір відшкодування моральної шкоди, оскільки спірні правовідносини, що виникли між сторонами стали наслідком пригніченого стану позивача, що призвело до його душевних хвилювань та вимагало додаткових зусиль і часу для вирішення спірних питань, що негативно впливає на його соціальні та сімейні стосунки.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Горбенком Костянтином Олеговичем.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс», подану від його імені та в його інтересах адвокатом Агбонгале Луіза Сергіївна.

13.01.2025 до суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Теплопостачсервіс», у якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.01.2025 призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Копія зазначеної ухвали учасниками справи була отримана 27.01.2025.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка має вузол комерційного обліку Ultrameter № 96063051 введений в експлуатацію в квартирі позивача 17.11.2016, та лічильники гарячого водопостачання Novator (№ 2213884 та № 2058343), які використовувались з серпня 2012 року.

21.09.2022 лічильник Ultrameter № 96063051 був демонтований для проведення чергової періодичної повірки лічильника.

За результатами повірки зазначеного лічильника позивачу було видано свідоцтво № ИИ-2045 чинне до 29.09.2026, згідно з яким засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ ЕN 1434 клас 2.

08.10.2022 лічильник Ultrameter №96063051 введений в експлуатацію, накопичений об`єм 0,78 куб. м, накопичена кількість теплоти 0,011 Гкал.

02.11.2022 позивач оплатив вартість пломбування лічильника тепла.

Цього ж дня ОСОБА_1 склав заяву про прийняття на абонентський облік лічильника Ultrameter №96063051 і разом з додатками направив відповідачу рекомендованим листом про вручення поштивого відправлення, яке 28.11.2022 повернулось позивачу за закінченням терміну зберігання.

За результатами повірки лічильників гарячого водопостачання Novator № 2213884 та № 2058343 позивачу було видано свідоцтво № ИИ-2011 та № ИИ-2013, чинні до 27.09.2026, згідно з якими засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ 3580 клас А в умовах експлуатації.

02.11.2022 ОСОБА_1 склав заяву про прийняття на абонентський облік лічильників гарячого водопостачання Novator №2213884 та №2058343 і разом з додатками направив відповідачу рекомендованим листом про вручення поштивого відправлення, яке 28.11.2022 повернулось позивачу за закінченням терміну зберігання.

Зазначені заяви позивач повторно направив відповідачу засобами звичайного та електронного поштового зв`язку.

За повідомлення АТ «Укрпошта» ТОВ «Теплопостач» відмовилось отримувати поштові відправлення ОСОБА_1 за №701 та № №710.

01.11.2021 ТОВ «Теплопостач» опублікувало на офіційному сайті виконавця послуг повідомлення про укладення публічних індивідуальних договорів приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, згідно порядку визначеного Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

В серпні 2022 року ТОВ «Теплопостач» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач допустив прострочення у проведенні періодичної повірки лічильників тепла та гарячої води, втім повірка лічильника тепла Ultrameter №96063051 була проведена в вересні 2022 року, а в жовтні 2022 року він був введений в експлуатацію. При цьому, лічильники гарячого водопостачання Novator №2213884 та №2058343 пройшли повірку в вересні 2022 року. Провівши повірку лічильників, позивач звернувся до відповідача із відповідними заявами, до яких долучив необхідні документи, для взяття на абонентський облік повірених лічильників, що відповідає вимогам розділу III «Прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку/ приладу-розподілювача теплової енергії» Порядку. Таке звернення суд першої інстанції вважав належним.

Зважав на те, що відсутність письмового договору, укладеного між сторонами щодо надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, не є підставою для не взяття відповідачем лічильників тепла та гарячої води на абонентський облік, оскільки між сторонами був укладений публічний договір щодо надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, в порядку визначеному ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний взяти на абонентський облік лічильники тепла та гарячої води, а також провести перерахунок вартості наданих послуг по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 за період з 13.12.2022 до дня прийняття на абонентський облік лічильників з урахуванням показань цих лічильників, водночас не вбачав підстав для задоволення вимог позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості послуг за період з 01.10.2021 по 31.10.2022 та, з урахуванням показань лічильників після повірки, провести перерозподіл обсягів спожитих у квартирі позивача послуг та перерахунок їх вартості, оскільки сторона позивача не надала суду беззаперечних доказів виникнення такого обов`язку у відповідача, враховуючи ту обставину, що періодична повірка лічильників не була проведена позивачем вчасно.

Задовольняючи частково вимогу про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок протиправної тривалої бездіяльності відповідача були порушені права позивача, який є споживачем послуг, які надає ТОВ «Теплопостачсервіс». При цьому суд першої інстанції керувався тим, що отримання моральної компенсації не може мати на меті збагачення, з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважав можливим стягнути моральну шкоду в сумі 3000 грн., вважаючи такий розмір достатнім, щоб компенсувати моральні страждання позивача, спричинені протиправною бездіяльністю відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст.360 ЦК України).

За змістом ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавцями комунальних послуг є: 1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; 2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; 5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; 6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; 7) послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 1, 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідно до п.п. 1 пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 №630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до п.п. 1 пункту 30 Правил №630 розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Згідно з п. 11 Правил №630 у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

За п.18 Правил №630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до п. 21 Правил №630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством.

Засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг визначені Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Частинами 2, 4 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором.

Виконавець комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, забезпечує функціональну перевірку приладів - розподілювачів теплової енергії. Порядок, періодичність такої перевірки визначаються договором між споживачем та виконавцем послуги або іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг.

Періодична повірка засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку здійснюється згідно з міжповірочним інтервалом, зазначеним у технічному паспорті на цей засіб, але не менш як один раз на шість років для засобів механічного типу та не менш як один раз на дев`ять років для засобів інших типів.

Оператор зовнішніх інженерних мереж, виконавець комунальної послуги, інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов`язані приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів, про що складається відповідний акт.

Прийняття приладу обліку на абонентський облік здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Статтею 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що Комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

До встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до вимог частини другої статті 3 цього Закону:

1) обсяг споживання теплової енергії визначається за нормою споживання, встановленою органом місцевого самоврядування, що підлягає щомісячному коригуванню виконавцем послуги за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря;

2) обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Загальний обсяг споживання гарячої або питної води у такій будівлі визначається як сума обсягу, визначеного за допомогою вузлів розподільного обліку та розрахункового обсягу, визначеного за нормою споживання для споживачів, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку.

У разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку, зазначеного в частині першій цієї статті, до відновлення його роботи або заміни комерційний облік здійснюється розрахунково відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, з урахуванням середнього споживання:

теплової енергії - протягом попереднього опалювального періоду;

гарячої та питної води - протягом попередніх 12 місяців.

споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії виконавцю відповідних комунальних послуг або визначеній власником (співвласниками) іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у спосіб, передбачений договором. Виконавець періодично, не менше одного разу на рік, проводить контрольне зняття показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії у присутності споживача або його представника.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.10.2018 №270 затверджений Порядок прийняття приладу обліку на абонентський облік (далі- Порядок).

Так, п.1, 2, 7 розділу III «Прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку/ приладу - розподілювача теплової енергії» Порядку визначено, що вузол розподільного обліку / прилад - розподілювач теплової енергії, встановлений у приміщенні будівлі, приймається на абонентський облік виконавцем відповідної комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами протягом 14 календарних днів з дня надходження відповідного звернення від власника (співвласників) будівлі (для приміщення у будівлі, яке не є самостійним об`єктом нерухомого майна) або власника відповідного приміщення (якщо окреме приміщення у будівлі є самостійним об`єктом нерухомого майна).

Власник приміщення у будівлі, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна, власник будівлі, в якій окреме приміщення не є самостійним об`єктом нерухомого майна, подає виконавцю відповідної комунальної послуги або визначеній власником (співвласниками) будівлі іншій особі, яка здійснює розподіл між споживачами обсягів комунальних послуг, письмову заяву в довільній формі про прийняття вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) на абонентський облік, у якій зазначає:

найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка є власником приміщення або будівлі;

поштову адресу заявника (власника або представника власника (співвласників) будівлі);

спосіб отримання повідомлення та адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним та відповідний засіб зв`язку з ним (адреса електронної пошти тощо);

місцезнаходження приміщення, в якому встановлено вузол розподільного обліку / приладу - розподілювача теплової енергії;

перелік документів, що додаються до заяви:

копія документа, що підтверджує право власності на приміщення;

копія декларації про відповідність засобу вимірювальної техніки;

копія супровідної документації до засобу (засобів) вимірювальної техніки, що входять до складу вузла обліку / копія супровідної документації до приладу - розподілювача теплової енергії;

копія акта приймання-передавання робіт із встановлення вузла обліку / приладу - розподілювача теплової енергії (за наявності).

Заяву підписує власник будівлі, приміщення або його представник. Представник додає до заяви документ, що підтверджує його повноваження.

У разі відсутності порушень вимог частини першої статті 4 Закону представник виконавця відповідної комунальної послуги, визначеної власником (співвласниками) іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами, виконує опломбування вузла розподільного обліку (його засобу вимірювальної техніки, запірної арматури), приладу - розподілювача теплової енергії та запірної арматури на опалювальному приладі, на якому прилад-розподілювач встановлено, та складає акт про прийняття вузла розподільного обліку / приладу - розподілювача теплової енергії на абонентський облік відповідно до додатка 2 до цього Порядку.

Згідно з п. 38, 72 Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженого постановою КМУ від 04.06.2015 №374, лічильники води, теплолічильники та теплообчислювачі підлягають періодичній повірці.

Загальні правила розподілу спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг, визначені у п. 4 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 (далі - Методика) .

Пунктом 5 Методики визначено, що приміщення, оснащене вузлом розподільного обліку відповідної комунальної послуги, засіб вимірювальної техніки якого перебуває на повірці, що передбачає його розпломбування та демонтаж, не вважається приміщенням, не оснащеним вузлом розподільного обліку відповідної комунальної послуги, протягом строку такої повірки, але не більше 30 діб. Обсяг спожитої відповідної комунальної послуги за цей час визначається за її середньодобовим споживанням споживачем, визначеним у відповідності до пункту 4 цього розділу, та за кількістю діб від дати зняття з абонентського обліку до дати прийняття на абонентський облік повіреного вузла розподільного обліку.

Як вірно встановив суд першої інстанції, позивач допустив прострочення строку повірки лічильників тепла та гарячого водопостачання, проте з власної ініціативи здійснив таку повірку у 2022 році.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.ст. 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Крім того, у відповідності до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що ТОВ «Теплопостачсервіс» неодноразово попереджав позивача здійснити чергову повірку та надати відповідні свідоцтва про повірку колегія суддів до уваги не приймає, адже як вбачається з матеріалів справи відповідачем не було надано доказів на підтвердження направлення таких попереджень позивачу.

Адже, як вбачається із п. 7 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 № 474 саме на виконавця покладено обов`язок із контролю проведення періодичної повірки засобів вимірювальної техніки.

Заперечуючи щодо заявлених позовних вимог, відповідач, серед іншого, посилався на те, що відповідачу неодноразово було роз`яснено, що постановка на абонентський облік лічильників тепла та гарячого водопостачання можлива лише після підписання заяви приєднання до відповідних договорів.

Разом з тим, такі доводи відповідача є необґрунтованими, оскільки за відсутності укладеного договору про вибір моделі договірних відносин, якщо співвласники багатоквартирного будинку не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг (ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору співвласники багатоквартирного будинку не повідомили виконавця відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин, визначеної в частині першій статті 14 цього Закону, публічний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, укладений з таким виконавцем, вважається продовженим на наступний однорічний строк (ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Суд першої інстанції вірно встановив, що 01.11.2021 ТОВ «Теплопостач» опублікувало на офіційному сайті виконавця послуг повідомлення про укладення публічних індивідуальних договорів приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, згідно порядку визначеного Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином, відповідач продовжуючи надавати споживачу комунальні послуги, а споживач їх приймаючи, погодились із умовами публічного договору, який 01.11.2021 був опублікований ТОВ «Теплопостач».

Доводи позивача щодо невірного розрахунку судом першої інстанції строків проведення перерахунків вартості наданих послуг у зв`язку із задоволенням вимог про зобов`язання відповідача взяти на облік лічильників після їх повірки, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що 28.11.2022 заяви про прийняття на абонентський облік повірених лічильників повернулись за закінченням терміну зберігання, отже саме з цієї дати має обліковуватись 14 календарних днів для прийняття виконавцем послуги лічильників на абонентський облік.

Щодо вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною першою, пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

У постанові від 01.09.2020 у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства».

Частиною першою, другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (абзац перший частини третьої статті 23 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий зазначеної частини).

Під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відшкодування моральної шкоди повинно компенсувати позивачу його моральні страждання, спричинені протиправною бездіяльністю відповідача, а не мати на меті збагачення, з таким висновком погоджується колегія суддів та вважає, що присуджений судом до відшкодування розмір моральної шкоди є обґрунтованим та достатнім.

Щодо вирішення судом першої інстанції питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу були надані копія ордеру про надання правничої (правової допомоги) №1398834 від 29.01.2024, копія договору про надання правничої допомоги від 28.01.2024, додаткова угода від 28.01.2024 №1, в якій визначена вартість правничої допомоги в розмірі 10000 грн.. копію платіжної інструкції від 10.07.2024 №15522636 про оплату ОСОБА_1 послуг адвоката Горбенка К.О. за договором від 28.01.2024 в сумі 10000 грн., акт про надання правничої допомоги від 05.07.2024 з переліком виконаних адвокатом робіт.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

За приписами ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом з тим, за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 (постанова від 03.10.2019 року), в яких, серед іншого наголошено, що:

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;

- суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Дослідивши надані стороною позивача докази на понесення ним судових витрат, перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, виходити із критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем доведено понесення ним витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

З вищенаведеного вбачається, що доводи як позивача, так і відповідача, викладені у апеляційних скаргах, щодо незаконності оскаржуваного рішення не ґрунтуються на вимогах закону, суперечать фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення.

Крім цього, наведені в апеляційній скарзі інші доводи, які на думку апелянтів, є підставою для скасування рішення суду, є тотожними із доводами заяв по суті справи, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав ґрунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Таким чином, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам позивача належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, та правильне по суті рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс», подану від його імені та в його інтересах адвокатом Агбонгале Луізою Сергіївною та ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Горбенком Костянтином Олеговичем - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» про захист прав споживачів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова