13.03.2025 Провадження по справі № 2/940/160/25
Справа № 940/109/25
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2025 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Самсоненка Р.В.

за участю секретаря судових засідань Мудрик Н.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання дружини (аліментів),

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь щомісячно аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів його доходу, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, а також просить стягнути на її користь понесені судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що з відповідачем з 27.10.2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримання позивачки, чим порушує її права. Позивачка не в змозі забезпечити себе матеріально, оскільки перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 27.01.2025 року відкрито провадження в справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Сторони у справі повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Разом з тим, 18.02.2025 року через канцелярію суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме, в частині стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/8 частки від усіх видів його доходу. В обґрунтування відзиву зазначив, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/6 частки від усіх видів його доходу, так як він має заборгованість за кредитним договором від 20.07.2023 року в сумі 107756,70 грн., які взято на спільні потреби сім`ї, сплачує кожного місяця кредит в сумі 9500 грн., про що відомо позивачці. Крім того, зазначає, що у разі задоволення позовних вимог позивачки, вона буде отримувати кошти розмір яких буде значно перевищувати його дохід. Таким чином, просить задовольнити позовні вимоги частково.

Щодо стягнення з нього на користь позивачки 1000 грн. понесених судових витрат на правову допомогу, заперечив в повному обсязі, так як дані кошти були взяті позивачкою зі спільного бюджету сім`ї ( а. с. 24-33).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27.10.2018 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 27.10.2018 року ( а. с. 6).

Від шлюбу у сторін є спільна малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02.09.2022 року ( а. с. 7).

З копій витягів з реєстру територіальної громади від 03.10.2024 року та 11.11.2024 року, вбачається, що малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає разом з позивачкою ( а. с. 5, 8).

Як вбачається з довідки від 05.02.2025 року № 100/40/0805.09, виданої ТВБВ № 10026/0805 філії Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк», відповідач ОСОБА_2 було встановлено кредитну лінію 20.07.2023 року в розмірі 114000,00 грн. Станом на 05.02.2025 року кредитна заборгованість по картковому рахунку № НОМЕР_3 становить 107756,70 грн. ( а. с. 26-31).

Згідно з ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно з ч. ч. 8-10 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін, як це передбачено ч. 4 ст. 15 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 49 СК України, дружині-матері мають бути створені у сім`ї умови для поєднання материнства із здійсненням нею інших прав та обов`язків.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України, якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-4 ст.84 та ст. 86, 88 Сімейного Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 27.05.2020 в справі № 712/4702/19 (61-929 св20), право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що враховуючи відсутність у позивача самостійного доходу, та відсутність доказів неможливості надання чоловіком матеріальної допомоги, останній має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині.

У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені.

У ході судового розгляду справи суд встановив, що сторони в справі є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Малолітній син сторін у справі проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 і знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

З вказаних вище норм права слідує, що позивачка має право на утримання.

Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності та до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Твердження про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачці, відповідач не спростував.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

З урахуванням встановлених обставин у цій справі, виходячи норм права, які регулюють спірні правовідносини, керуючись принципом справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини, приймаючи до уваги матеріальний стан відповідача, який має кредитну заборгованість за кредитним договором на суму 107756,70 грн., сплачуватиме аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частку доходів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягають аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років.

Відтак, позов підлягає до задоволення частково.

Положеннями ч. 3 ст. 77 СК України визначено, що аліменти сплачуються щомісячно.

Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць (виходячи з мінімальної заробітної плати) слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Оскільки позивачка згідно з Законом України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн 00 коп. позивачка надала: договір про надання правової допомоги від 20.01.2025; акт наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 20.01.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ( а. с. 9-11).

Відтак, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 15, 18, 21, 49, 75, 84, 91, 180-183 СК України, ст. ст.10, 12, 13, 81, 82,141, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання дружини (аліментів) задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , щомісячно аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 20.01.2025 року та до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на рахунок UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ / 22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду: 17 березня 2025 року.

Суддя Р.В. Самсоненко