Справа № 215/4476/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді: Камбул М.О., за участю секретаря судового засідання: Конопліної С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

05.03.2025 представник заявника, адвокат Мартинова Н.Ю., яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене їй на підставі ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.07.2014 у справі 215/4476/14-ц за поданням Тернівського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції про обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документу до виконання нею своїх зобов`язань.

Представник вказує, що 04.01.2025 року на пункту пропуску «Краківець» Державної прикордонної службиУкраїни ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено в перетині кордону з причин: ухвала Тернівського районного суду м. Кривого Рогу №215/4476/14-ц від 24.07.2014 року, про що заявниці видано рішення про відмову в перетині державного кордону України. Про існування обмеження права виїзду за кордон України ОСОБА_1 відомо не було до 04.01.2025 року.

Після звернення до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) стало відомо, що на виконанні перебували виконавчі провадження №42050494, 43652925, 46065638, 48114868, 49554103 з 14.02.2014 року по 04.12.2015 року щодо примусового виконання виконавчого документу №Ф-563 від 07.05.2013 року виданого УПФУ в Тернівському районі про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Тернівському районі боргу в розмірі 1194,03 грн. 16.07.2014 року державним виконавцем з метою виконання рішення направлено подання про обмеження у праві виїзду за кордон до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу. Станом на 28.02.2025 року заборгованість по виконавчим провадженням №42050494, 43652925, 46065638, 48114868, 49554103 щодо примусового виконання виконавчого документу №Ф-563 від 07.05.2013 року виданого УПФУ в Тернівському районі про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Тернівському районі боргу в розмірі 1194,03 грн. сплачено у повному обсязі.

Представник, враховуючи той факт, що за виконавчим документом №ф-563 від 07.05.2013 відбулось повне погашення заборгованості, з підстави фактичного виконання в повному обсязі рішення, вважає, що згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень в редакції від та Закону України «Про виконавче провадження», всі вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення мають бути скасовані, у зв`язку з чим просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

В судове засідання представник заявника, адвокат Мартинова Н.Ю. та заявник ОСОБА_1 не з`явилися, через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, заяву просили задовольнити.

Представник стягувача Іванус О.А. в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Претензій до заявника не має.

Представник Покровського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області ПМУМЮ (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та матеріали, додані до заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд вважає необхідним задовольнити заяву.

Судом встановлено, що згідно ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 24.07.2014 року у справі 215/4476/14-ц за поданням головного державного виконавця Тернівського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документу, ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово обмежено право виїзду за кордон України без вилучення паспортного документу до виконання зобов`язань (а.с. 5).

Згідно відповіді № 54699 від 28.02.2025 Покровського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області ПМУМЮ (м. Одеса), на виконанні перебували ВП №42050494, 43652925, 46065638, 48114867, 49554103 з примусового виконання виконавчого документу №Ф-563 від 07.05.2013 який виданий УПФУ в Тернівському районі про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Тернівському районі боргу в сумі 1194,03 грн. та станом на 28.02.2025 заборгованість по вказаним виконавчим провадженням була сплачена, термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки(а.с. 14).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Положеннями Цивільного процесуального кодексу України, передбачено право боржника звернутися до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачене право кожної особи звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, які існувало до порушення.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Положенням п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліменті.

За положеннями частини п`ятої статті 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

На підставі ухвали суду про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України уповноважений орган Державної прикордонної служби України вилучає (знімає з контролю) бази даних інформацію про встановлення тимчасового обмеження та про особу, щодо якої діяло тимчасове обмеження.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 331/8536/17 від 28.10.2020 тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування таким чином: щодо пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії» (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та ФельдешнеХайлік проти Угорщини» (FoldesandFoldesneHajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь - якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь - яких обставин.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь - яких обставин.

Крім того судом встановлено, що заборгованість по виконавчим провадженням №42050494, 43652925, 46065638, 48114867, 49554103 з примусового виконання виконавчого документу №Ф-563 від 07.05.2013, за яким судом встановлювалось тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, була сплачена у повному обсязі .

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом

Відповідно до ч. 1ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Оскільки виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого листа №ф-563 від 07.05.2013 завершено на підставі фактичного виконання, обмеження у праві виїзду за кордон було накладено до виконання боржником зобов`язання, наразі зобов`язання ОСОБА_1 є виконаним, суд приходить до висновку про необхідність скасування обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України

Керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 247, 260-261, 353, 441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , застосоване ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року у справі 215/4476/14-ц за поданням Тернівського відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документу до виконання зобов`язань.

Ухвалу складено та підписано суддею 17 березня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: