ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/2046/24
Номер провадження 22-ц/818/1098/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,

суддів Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2024 року в складі судді Семіряд І.В. по справі № 638/2046/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 10 червня 2019 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № , та 16 березня 2020 року отримано кредит згідно Заявки-анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 16 березня 2020 року, що акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до умов договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000,00 грн, в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами.

Строк та умови користування кожним траншем є окремими та визначаються сторонами відповідно до умов договору.

Пропозиція (оферта) на отримання четвертого траншу згідно заявки-анкети № від 16 березня 2020 року в рамках договору про надання позики № від 10 червня 2019 року підписана позичальником 16 березня 2020 року електронним цифровим підписом.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс») було перераховано грошові кошти.

Підписанням договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його умовами, в тому числі Правилами надання коштів у позику, та йому надана інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору кредиту.

14 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № від 10 червня 2019 року, що укладений зі ОСОБА_1

10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» в тому числі за договором позики № від 10 червня 2019 року, що укладений з відповідачем.

Заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим станом на 09 січня 2024 року у відповідача обліковується прострочена заборгованість в розмірі 45 403,02 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3 000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 42 403,02 грн.

Проте враховуючи принципи розумності, співмірності і пропорційності товариство вважає за необхідне стягнути заборгованість у розмірі 36 110,52 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3 000,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» - 33 110,52 грн.

Просив стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 10 червня 2019 року в сумі 36 110,52 грн, судовий збір - 3 028,00 грн та витрати на правову допомогу - 13 000,00 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2024 року позов ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» суму заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3000,00 грн, суму заборгованості за відсотками - 36 110,52 грн, сплачену суму судового збору - 3028,00 грн, витрати на правову допомогу - 3000,00 грн, а всього 45 138,52 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

11 травня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коваль О.Ю. подав до суду заяву про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - задоволено, поновлено йому строк звернення з цією заявою, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2024 року - скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

10 червня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коваль О.Ю. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що на договорі, акцепті оферти, пропозиції надання 4 траншу кредиту, заявці-анкеті, Правилах надання грошових коштів у позику відсутній підпис відповідача, у зв`язку з чим твердження позивача про укладання з ним договору не відповідає дійсності. Належних доказів підписання ним документів за допомогою електронного підпису не надано. Позивачем не надано доказів перерахування відповідачу кредитних коштів. Розрахунок заборгованості складений самим позивачем та не може бути належним і допустимим доказом заборгованості, натомість документи первинного бухгалтерського обліку не надані. Відсотки за користування кредитом нараховані за період з 16 березня 2020 року по 09 червня 2022 року, тобто поза межами строку кредитування, який складав 30 днів. Умови договору в частині визначення розміру відсоткової ставки є несправедливими, у зв`язку з чим договір в цій частині є нікчемним.

24 червня 2024 року представницею позивача надано письмові пояснення, мотивовані тим, що договір з відповідачем укладено і підписано належним чином в електронній формі, та цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Відповідач здійснив дії, спрямовані на заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої у подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 3000,00 грн. Ідентифікація відповідача підтверджується довідкою. Договір не оспорювався, та відповідач здійснював часткове погашення суми кредиту і процентів. Проценти нараховані у межах строку дії договору - 36 місяців з дня підписання договору. Відповідач від договору не відмовився, жодних заперечень щодо змісту не висловлював, що свідчить про його згоду з умовами укладеного договору. Розмір і порядок нарахування процентів погоджені сторонами договору.

30 червня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коваль О.Ю. подав заперечення, в яких наголосив на відсутності доказів підписання договору в електронній формі та нарахуванні процентів поза межами строку кредитування. Крім того, вказав про відсутність у позивача права вимоги щодо відповідача, оскільки договір № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року про відступлення права вимоги порушує публічний порядок і є нікчемним.

09 липня 2024 року представницею ТОВ «Коллект Центр» надано відповідь на заперечення, в якій вона акцентувала увагу на тому, що договір укладено на сайті та підписано одноразовим ідентифікатором, отриманим у СМС-повідомленні, умови договору сторонами узгоджені, зокрема, і автопролонгація за наявності заборгованості. Перехід до позивача права вимоги підтверджується належними доказами.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2024 року позов ТОВ «Коллект центр» задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» суму заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3000,00 грн, суму заборгованості за відсотками - 36 110,52 грн, сплачену суму судового збору - 3028,00 грн, витрати на правову допомогу - 3000,00 грн, а всього 45 138, 52 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не виконано належним чином свого обов`язку з повернення кредиту, тому з нього на користь позивача як нового кредитора підлягають стягненню тіло кредиту і відсотки за користування кредитом, нараховані у межах строку кредитування, що складає 36 місяців.

На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 26 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коваль О.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано належних доказів підписання відповідачем договору в електронній формі і перерахування йому коштів. Довідка про ідентифікацію не є належним доказом, адже складена кредитором в односторонньому порядку, в ній зазначено номер договору 3129354, який не відповідає номеру кредитного договору та номеру заявки-анкети , а також в ній зазначено, що ідентифікація відбувається за допомогою номеру мобільного телефону, однак доказів належності вказаного номеру саме відповідачу матеріали справи не містять. Документів первинного бухгалтерського обліку на підтвердження видачі на користь відповідача кредитних коштів матеріали справи не містять. З наданої АТ КБ «ПриватБанк» банківської виписки неможливо встановити та пересвідчитись, від кого саме 16 березня 2020 року надійшли грошові кошти, а також, що вказані кошти є кредитними. Позивачем не було надано до суду першої інстанції Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору від 10 червня 2019 року, що позбавляє суд можливості визначити остаточні терміни повернення та строк користування траншем кредиту. Натомість, строк 36 місяців, про який зазначає позивач та суд першої інстанції, не є строком кредитування, а є строком, протягом якого відповідач має право користуватись кредитною лінією в сумі 20 000,00 грн. При цьому, в п. 1.6. Договору позики, Пропозиції надання 4 траншу кредиту та Акцепті оферти зазначено строк користування кредитом (траншем) саме 30 днів. Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «МoneyBOOM» відповідачем не підписані. Навіть якщо припустити, що між сторонами було погоджено умови щодо розміру відсотків, порядку їх нарахування та сплати, позовні вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитом можуть бути задоволені лише частково в сумі не більше ніж 1 102,50 грн (3000,00 * 1,225% * 30 днів).

19 грудня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» представницею ТОВ «Коллект Центр» надано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін. Відзив мотивовано тим, що ідентифікація відповідача підтверджується довідкою про ідентифікацію, наявною в матеріалах справи. Номер договору, зазначений в даній довідці, співпадає з ID договору, що зазначений у Заявці-Анкеті на отримання кредиту. Крім того, відповідач не заперечує, що всі відомості, вказані в Заявці-Анкеті, є коректними. Будь-яких доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані, РНОКПП, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення договору від його імені, відповідачем не надані. Відповідач тривалий час виконував умови договору, підписував додаткові угоди, у нього наявна заборгованість по четвертому траншу, видача якого неможлива без погашення заборгованості по попереднім траншам. Сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, в тому числі щодо порядку нарахування та оплати процентів за договором, можливості продовження строку користування кредитними коштами. Суду надано докази перерахування кредитних коштів відповідачу на картковий рахунок, зазначений ним у заявці на отримання кредиту. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору, умовами якого передбачено продовження його строку у разі наявності заборгованості.

27 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Коваль О.Ю. подав додаткові письмові пояснення, в яких наголосив на відсутності доказів підписання саме відповідачем анкети-заявки шляхом накладення електронного підпису, отримання і застосування саме ним одноразового ідентифікатора для підписання договору, верифікації його банківських карт, обміну електронними повідомленнями, операцій з переказу коштів, ознайомлення ним з Правилами надання грошових коштів у позику.

06 січня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» представницею ТОВ «Коллект Центр» надано додаткові пояснення, в яких вона акцентувала увагу на тому, що презумпцію правомірності укладеного правочину не спростовано, факти укладення договору, його часткового виконання та отримання відповідачем кредитних коштів підтверджуються належними і достатніми доказами.

08 січня 2025 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Коваль О.Ю. подав заперечення на додаткові пояснення, в яких вказав, що відповідач заперечує факт укладення і підписання договору, Правил, отримання одноразового ідентифікатора і кредитних коштів. У довідці про ідентифікацію вказано ідентифікатор 0v8g5j, однак договір № від 10 червня 2019 року в графі «Позичальник» містить інший ідентифікатор 6d8j8g.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2024 рокув порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

18 грудня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» ТОВ «Коллект Центр» подав до суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні із викликом сторін, яке ухвалою Харківського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року залишено без задоволення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 червня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № , за умовами якого товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MONEYBOOM», а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами (а.с. 5-7).

За пунктами 1.2-1.5 цього договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору: Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем). Мета отримання кредиту - для власних потреб. Кредит надається без умови його забезпечення. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000,00 грн.

Пунктом 1.6 цього договору передбачено, що в рамках дії даного договору сторони погодили наступні загальні умови, а саме: до умов даного договору застосовуються фіксована процентна ставка. Порядок обчислення процентної ставки встановлюється цим пунктом договору та Правилами. Максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) кредиту (в національній валюті) 20 000,00 грн, максимальна відсоткова ставка, що нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку (траншем) заборгованості 1,75 %.

Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

Відсотки за користування поточним кредитом (траншем) нараховуються за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування.

Пунктом 1.9 передбачено, що дія цього договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку з закінченням строк дії договору.

За пунктами 1.10.2, 1.14 максимальна річна відсоткова ставка за кредитом становить 638,75%.

Пунктом 1.11 передбачено, що за продовження/зміну строку дії користування поточним кредитом (траншем) позичальником сплачуються нараховані відсотки (у разі наявності, штрафні санкції) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту.

Згідно пункту 1.15 розмір кредиту (траншу), строк користування кредитом (траншем), вартість кредиту (траншу) у грошовому вираженні, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) визначається сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

Пунктом 3.3. передбачено, що строк користування поточним кредитом (траншем) може бути змінений виключно за умови попередньої сплати відсотків за фактичну кількість днів користування поточним кредитом, в тому числі прострочених, та сплати пені (в разі наявної простроченої заборгованості та вимоги товариства про її сплату), на відповідний рахунок товариства.

Відповідно до пункту 7.6. підписання позичальником договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Договір підписано ОСОБА_1 в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 6d8j8g, він містить його паспортні дані, адресу, РНОКПП.

16 березня 2020 року ОСОБА_1 підписав заявку-анкету на отримання кредиту, в якій викладені такі умови: сума кредиту - 3000,00 грн, термін кредиту - 30 днів, реквізити банківської картки - НОМЕР_1 , ID НОМЕР_2 , підпис 0v8g5j (а.с. 9).

16 березня 2020 року ОСОБА_1 електронним підписом 0v8g5j також підписав пропозицію надання 4 траншу кредиту та акцепт оферти на отримання 4 траншу кредиту згідно заявки-анкети № від 16 березня 2020 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 10 червня 2019 року, за умовами яких розмір кредиту (траншу) 3 000,00 грн; строк користування кредитом (траншем) - 30 днів; строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 10 червня 2019 року - 3 роки; відсоткова ставка - 1,225% за один день користування кредитом; річна відсоткова ставка - 447,125%; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні - 3 грн; реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) - 447,125% (а.с. 8).

Як вбачається з довідки про ідентифікацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 3129354 від 16 березня 2020 року ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», акцепт договору позичальником одноразовим ідентифікатором 0v8g5j, час відправки ідентифікатора позичальнику 16 березня 2020 року, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор НОМЕР_5 (а.с. 14 зворот).

Також матеріали справи містять квитанцію за сплату № 51099062 від 16 березня 2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн платежів «iPay.ua»), відповідно до якої 16 березня 2020 року о 16:36 був здійснений переказ коштів, номер операції 51099062 на суму 3 000,00 грн з призначенням «зарахування на картку НОМЕР_3 ) (а.с. 15).

З листа АТ КБ «ПриватБанк» від 09 серпня 2024 року № 20.1.0.0.0/7-240806/43617 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 . З виписки за договором б/н за період з 15 березня 2020 року по 22 червня 2024 року вбачається, що 16 березня 2020 року на картку № НОМЕР_1 зараховано 3000,00 грн (а.с. 172-173).

14 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 14-07/2021, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників (а.с. 19-21).

З реєстру боржників до договору факторингу № 14-07/2021 від 14 липня 2021 року вбачається, що, зокрема, відступлено право вимоги за договором позики № від 10 червня 2019 року, який укладено зі ОСОБА_1 , дата закінчення договору - 15 квітня 2020 року, сума виданого кредиту - 3 000,00 грн, заборгованість за тілом кредиту - 3 000,00 грн, заборгованість за процентами - 25 025,52 грн, загальна сума заборгованості за кредитом - 28 025,52 грн. Також 14 липня 2021 року між сторонами договору факторингу підписано акт приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді (а.с. 21 зворот - 23, 161).

У листі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» від 14 липня 2021 року, адресованому Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», зазначено, що з метою надання вичерпної інформації щодо даних, які підтверджують видачу на банківські карти клієнтів онлайн-позик, право вимоги яких відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» згідно з відповідним договором факторингу, надано інформацію про ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , № договору позики , № транзакції 51099062 (а.с. 15 зворот).

Зі складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» розрахунку заборгованості за договором № від 10 червня 2019 року вбачається, що станом на 14 липня 2021 року (дата продажу права вимоги) заборгованість ОСОБА_1 складала: 3000,00 грн - за тілом кредиту, 25 025,52 грн - за процентами. При цьому, 08 червня 2021 року погашено процентів на суму 1,23 грн (а.с. 16).

У подальшому 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» в тому числі за договором позики № від 10 червня 2019 року, що укладений зі ОСОБА_1 (а.с. 24-26).

З реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року вбачається, що відступлено право вимоги за договором позики № від 10 червня 2019 року, що укладений зі ОСОБА_1 , сума заборгованості за основним зобов`язанням - 3 000,00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами - 42 403,02 грн, загальна сума заборгованості - 45 403,02 грн (а.с. 27-29).

З розрахунку, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», вбачається, що станом на дату початку розрахунку (14 липня 2021 року) заборгованість ОСОБА_1 складала: 3000,00 грн - за тілом кредиту, 25 025,52 грн - за процентами. За період з 14 липня 2021 року по 09 червня 2022 року нараховано 17 377,50 грн процентів за ставкою 1,75% на день. Отже, загалом заборгованість ОСОБА_1 склала: 3000,00 грн - за тілом кредиту, 25 025,52 грн - за процентами на дату відступлення права вимоги, 17 377,50 грн - нараховані проценти, а всього 45 403,02 грн (а.с. 17).

Разом з тим, товариство просить стягнути заборгованість у розмірі 36 110,52 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 3000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» - 33 110,52 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.

У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З договору надання позики № від 10 червня 2019 року, заявки-анкети на отримання кредиту, пропозиції та акцепту оферти щодо надання 4 траншу кредиту від 16 березня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

З доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що позивачем не підтверджено належними доказами факту підписання ним договору та надання йому кредитних коштів за цим договором, колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Договір надання позики № від 10 червня 2019 року містить паспортні дані ОСОБА_1 , його РНОКПП, відомості щодо адреси місця реєстрації. Доказів того, що такі дані товариством отримано не від нього, та що вони використані будь-якими особами незаконно, відповідачем не надано.

Як вбачається з довідки про ідентифікацію ТОВ «Інфінанс», клієнт ОСОБА_1 ідентифікований одноразовим ідентифікатором 0v8g5j за номером телефону НОМЕР_5 .

Саме вказаним одноразовим ідентифікатором 0v8g5j підписані заявка-анкета на отримання кредиту, пропозиція та акцепт оферти щодо надання 4 траншу кредиту від 16 березня 2020 року.

Доказів того, що номер телефону НОМЕР_5 йому не належить, відповідачем не надано.

Оскільки договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт, та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21.

Отже, відповідач уклав із ТОВ «Інфінанс» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Враховуючи алгоритм дій, які необхідно вчинити особі, яка укладає в електронній формі договір із ТОВ «Інфінанс», колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності укладання договору саме відповідачем.

Вказаний договір є чинним, недійсним судом не визнаний.

З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 березня 2021 у справі № 607/11746/17).

Кредитні кошти були перераховані на картку НОМЕР_1 , вказану ОСОБА_1 у заявці-анкеті на отриманні кредиту від 16 березня 2020 року (а.с. 9), що підтверджується квитанцією № 51099062 від 16 березня 2020 року (а.с. 15).

Належність ОСОБА_1 картки № НОМЕР_1 підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 09 серпня 2024 року № 20.1.0.0.0/7-240806/43617 (а.с. 172).

Переказ 16 березня 2020 року на суму 3000,00 грн підтверджується також наданою АТ КБ «ПриватБанк» випискою по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 173).

Доказів того, що вказаний переказ на суму 3000,00 грн не був кредитними коштами та отриманий не від ТОВ «Інфінанс» через ТОВ «Універсальні платіжні рішення», ОСОБА_1 як власник банківської картки не надав. Його заперечення щодо отримання кредитних коштів ґрунтуються лише на його особистих поясненнях.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що отримана відповідачем спірна сума є не першим, а четвертим траншем кредиту, наданим у межах одного кредитного договору, та попередні транші він повертав, що свідчить про визнання і виконання ним умов договору від 10 червня 2019 року.

Виходячи з наведеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_1 16 березня 2020 року четвертого траншу кредиту в сумі 3000,00 грн в межах договору від 10 червня 2019 року.

Відступлення (продаж) прав вимоги за договором № від 10 червня 2019 року не суперечить статті 514 ЦК України.

Оскільки вказана сума тіла кредиту ОСОБА_1 не повернута ані первісному кредитору, ані наступним кредиторам, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про її стягнення з відповідача законним та обґрунтованим.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з розміром стягнутих з відповідача судом першої інстанції процентів за користування кредитом, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 10 червня 2019 року, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатках №1 та № 2 до договору при наданні першого траншу кредиту, та додатках № 3 та № 4 до договору при наданні другого та наступних траншів кредиту.

Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору, зокрема додатків № 3 і № 4 при наданні другого та наступних траншів (п.1.2 договору).

За змістом пунктів 1.6., 1.15, 3.1.1 договору також передбачено, що конкретні умови надання траншу кредиту, зокрема, його розмір, процентна ставка, строк користування, визначаються сторонами у додатках до договору та заявці-анкеті.

Водночас, будь-яких додатків до договору, зокрема № 3 чи № 4, позивачем до суду не надано.

Відповідно до п.1.6 договору сторони погодили, що максимальний строк користування кредитом (траншем) становить 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) кредиту 20 000,00 грн, максимальна відсоткова ставка, що нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості - 1,75 %.

Водночас, у пропозиції надання 4 траншу кредиту та акцепті оферти від 16 березня 2020 року, які підписані відповідачем як позичальником, сторонами визначені конкретні умови отримання цього траншу в межах основного договору, де вказано про строк кредитування 30 днів, відсоткову ставку 1,225% на день.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У зазначеній постанові Верховний Суд сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання».

Окрім того, в п. 54 постанови Верховний Суд вказав, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Тобто, згідно з позицією Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Вказаний висновок підтримано у постановах Верховного Суду у справах № 296/10217/15-ц від 07 липня 2020 року, № 912/1120/16 від 04 лютого 2020 року, № 910/18943/20 від 27 липня 2021 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Враховуючи наведене, оскільки заявкою-анкетою, пропозицією та акцептом оферти на отримання 4 траншу кредиту від 16 березня 2020 року визначено конкретні умови надання траншу, його розмір; процентну ставку, відмінну від передбаченої основним договором максимальної ставки; строк користування траншем, то нарахування і стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним договором строком кредитування в межах окремого траншу суперечить вимогам ЦК України та вищевикладеним висновкам Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «Kоллект Центр» не заявляло вимоги про застосування судом ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Посилання товариства на те, що умовами договору передбачено, що право користування кредитом становить 36 місяців, а також передбачено сплату відсотків протягом усього строку користування кредитними коштами, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Умови договору мають бути чіткими і зрозумілими. При стягненні заявленої позивачем заборгованості за нарахованими процентами необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами умовах договору, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 30 днів відповідно, а не двозначними умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму вартості кредиту. Такий механізм не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Як вбачається зі змісту кредитного договору та відповідно до умов надання окремого траншу кредиту автоматичної пролонгації надання траншу кредиту умовами договору не передбачено, це можливо виключно за умови попередньої сплати відсотків за фактичну кількість днів користування поточним кредитом, в тому числі і простроченим (пункт 3.3 договору).

ОСОБА_1 не виконав зобов`язання з повернення чергового траншу та відсотків за користування траншем, що нараховані протягом визначеного строку користування траншем (30 днів). З огляду на те, що продовження строку користування траншем не відбулося, оскільки не було виконано умови про погашення відсотків, то відповідно з 31 дня заборгованість вважається простроченою, і кредитодавець втратив право нараховувати зазначені відсотки за користування кредитом.

36 календарних місяців це загальний строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 10 червня 2019 року, тобто строк, упродовж якого позичальник може отримувати кошти із визначеного сторонами ліміту кредиту - 20 000,00 грн окремими траншами, з укладенням при цьому додатків до договору та із визначенням по кожному траншу строку користування ним, який є окремим від загального строку договору.

Узгоджений умовами договору 30-денний строк користування 4 траншем кредиту (строк кредитування) сторони не змінювали.

При цьому, заявляючи вимогу про стягнення відсотків у сумі 33 110,52 грн ТОВ «Коллект Центр» вказало, що ця сума є заборгованістю на дату відступлення прав вимоги від ТОВ «Інфінанс». Проте, зі складеного ТОВ «Інфінанс» розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 14 липня 2021 року (дата продажу права вимоги) заборгованість ОСОБА_1 за процентами складала 25 025,52 грн (а.с. 16). Наступним кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» нараховано ще відсотки у розмірі 17 377,50 грн (а.с. 17). Однак суми в розмірі 33 110,52 грн, заявленої позивачем, у розрахунках, що містяться у матеріалах справи, немає (а.с. 16, 17).

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками.

Відтак, надані позивачем докази (розрахунки заборгованості та витяги з реєстру боржників до договорів) не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості у вищевказаній сумі.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що зі ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн та за процентами за користування кредитними коштами за 30 днів, виходячи із відсоткової ставки - 1,225% за один день, тобто 1101,27 грн (3000,00 грн х 1,225% х 30 днів - 1,23 грн, що зараховані як погашення 08 червня 2021 року), а загалом 4101,27 грн.

У решті вимог за цим договором слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Крім того, суд першої інстанції помилково вийшов за межі позовних вимог, стягнувши з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн та за відсотками в розмірі 36 110,52 грн, тоді як згідно позовних вимог 36 110,52 грн - це загальна сума боргу, що вже включає в себе тіло кредиту в розмірі 3000,00 грн та відсотки 33 110,52 грн. Тобто, фактично судом двічі стягнуто з відповідача тіло кредиту.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, висновки суду першої інстанції про задоволення позову в повному обсязі є помилковими, рішення в частині стягнення заборгованості за процентами ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, що згідно зі статтею 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду та зменшення суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, з 36 110,52 грн до 4101,27 грн, з яких 3000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1101,27 грн - за процентами за користування кредитом з 16 березня 2020 року по 14 квітня 2020 року (в межах строку кредитування).

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Інфінанс» задоволено частково, на 11,4 %, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 345,19 грн (3028,00 х 11,4%) та витрати на правничу допомогу в розмірі 1482,00 грн (13 000,00 х 11,4%), понесені в суді першої інстанції, підлягають стягненню зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інфінанс».

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, відповідно на 88,6%, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3219,37 грн (3633,60 х 88,6%) підлягає стягненню з ТОВ «Інфінанс» на користь ОСОБА_1 .

Шляхом взаємозаліку зазначених сум судового збору з ТОВ «Інфінанс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2874,18 грн (3219,37 - 345,19).

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2024 року змінити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 10 червня 2019 року в розмірі 4101 (чотири тисячі сто одна) грн 27 коп, з яких 3000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1101,27 грн - проценти за користування кредитом за період з 16 березня 2020 року по 14 квітня 2020 року.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 2874 (дві тисячі вісімсот сімдесят чотири) 18 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»(, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 1482 (одна тисяча чотириста вісімдесят дві) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 березня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина