Провадження № 2/750/714/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретар Веремій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (далі - позивач) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики № від 04.03.2024 у розмірі 96 810, 40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» і фізичною особою - ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № . Позичальнику надано позику у розмірі 14 000 грн шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок. Позичальник свої зобов`язання відповідно умов Договору не виконав, в той час як позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 14 000 гривень. Разом з нарахованими процентами за користування позичковими коштами заборгованість відповідача становить 96 810,40 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути судові витрати, розгляд справи провести без участі представника позивача, проти ухвалення заочного судового рішення не заперечує.

Ухвалою суду від 24.12.2024 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 20.01.2025 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

За клопотанням позивача від 17.01.2025 розгляд справи 20.01.2025 відкладено на 12.02.2025.

24 січня 2025 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач проти задоволення позову заперечує. Вказує, що з TOB «ІННОВА ФІНАНС» ніяких кредитних договорів не укладав, жодних документів не підписував. Кредитний договір з умовами кредитування вперше побачив при ознайомленні з матеріалами справи в суді. Відповідач укладав кредитний договір з іншою банківською установою, і припускає, що особисті дані могли бути помилково поширені тією установою. Відповідач стверджує, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів. Анкета клієнта, сформована позивачем 24.11.2024 року, тобто безпосередньо перед поданням позовної заяви. У матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, а тому неможливо зрозуміти, яким чином визначена остаточна сума боргу.

Відповідач зазначає, що на підтвердження позовних вимог, позивачем було надано роздруківку квитанції до платіжної інструкції, яка не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Інструкції про порядок організації касової роботи банками та проведення платіжних операцій надавачами платіжних послуг в Україні (у редакції постанови Правління Національного банку України 21.06.2022 № 128), зокрема в ній відсутні підписи, в тому числі електронні підписи, уповноважених осіб, відсутня печатка, отже, неможливо ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, а тому надана квитанція не є належним і допустимим доказом того, що TOB «Іннова Фінанс» надало відповідачу кредит.

Позивач через систему «Електронний суд» 28.01.2025 подав відповідь на відзив, у якій зазначив наступне.

З метою укладення Договору відповідач 04.03.2024 заповнив Заявку на отримання позики, вказавши всі обов`язкові дані. При цьому він вказав суму грошових коштів, яку бажає отримати після укладення Договору та періодичність платежів зі сплати процентів, вказав реквізити платіжної картки, яка випущена для управління відкритим на його ім`я рахунком.

Інформаційно-комунікаційною системою Товариства було згенеровано типову форму кредитного договору, згенеровано оферту, що містила усі істотні умови та направлено позичальнику у особистий електронний кабінет 04.03.2024.

Позичальник з використанням ІКС Товариства в особистому кабінеті перейшов до ознайомлення з офертою, яка містить в собі Паспорт кредиту та проект Договору. Одночасно ІКС Товариства було згенеровано одноразові ідентифікатори для підтвердження ознайомлення з Паспортом кредиту та для акцептування умов Договору, які направлено відповідачу в електронному листі на електронну пошту.

Відповідач надав згоду (акцепт) на укладення Договору, шляхом вводу Одноразового ідентифікатора у відповідне поле та натиснення іконки «підписати», що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення одноразового ідентифікатора для підписання Договору та одноразового ідентифікатора для підписання Паспорту кредиту. Після підписання Товариство повідомлене про те, що позичальник надав згоду (акцептував) на пропозицію (оферту) Товариства щодо укладення Договору.

У електронному листі, відправленому на електрону пошту відповідачу задля підписання Договору та Паспорту кредиту зазначено унікальний одноразовий ідентифікатор для «Паспорта кредиту» та унікальний одноразовий ідентифікатор для «Кредитного договору», які також зазначені у реквізитах Договору. Одноразові ідентифікатори, які були надіслані відповідачу є складною алфавітно-цифровою послідовністю (комбінація цифр і літер) та є різні для Договору та Паспорту кредиту, що унеможливлює випадкове підписання електронних документів, та є усвідомленою дією відповідача. Також позивач зазначає, що в анкеті відповідача, яку позивач надав до суду зазначено, що дана анкета є витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://finsfera.ua/, отже 20.11.2024 - це дата, коли було здійснено витяг даної анкети із системи Товариства.

Також відповідач вказав, що згідно з Договором позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику у розмірі 14 000,00 грн. шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку), яка вказана Позичальником у реквізитах Договору. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 . Враховуючи вимоги Закону України «Про банки і банківську діяльність», позичальник не може надати первинний банківський документ про перерахунок суми позики, так як дана транзакція є банківською таємницею, а тому позивач надав суду квитанцію до платіжної інструкції №19786-1354-91487408 від 04.03.2024 року, в якій зазначені дата операції, сума переказу, платник, надавач платіжних послуг платника.

Разом з відповіддю на відзив на позов через систему «Електронний суд» 28.01.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача про витребування з АТ «Приватбанк» доказів видачі та отримання відповідачем грошових коштів у позику, яке ухвалою суду від 12.02.2025 задоволено.

Відповідач повідомлявся про розгляд справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованою адресою проживання. Згідно із зворотнім повідомленням, повістка не вручена у зв`язку з відсутністю відповідача за вказаною адресою.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22).

В судове засідання 14.03.2025 відповідач, будучим належним чином повідомленим рекомендованим листом про розгляд справи, не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

04 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» і фізичною особою ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № (а.с. 15-25).

Відповідно до п. 2.2 Договору позивач зобов`язується надати відповідачу позику на суму у розмірі: 14 000 грн шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п.2.6.2. та 2.6.3. цього Договору, його додатків. Відповідно до п. 2.5 Договору строк кредиту становить 360 днів з дати надання, яку визначено 04.03.2024 року або наступний за ним календарний день. Пунктом 2.6.1. передбачено, що стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору. Знижена процентна ставка становить 1.5% в день та застосовується якщо позичальник 22.03.2024 сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Позичальник, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання позичальником умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для позичальника здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших позичальників, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки (п. 2.6.2).

Відповідно до п. п. 10.6, 10.7 Договору позичальник, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду (акцепт) на укладення Договору шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписано відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови Договору, одноразового ідентифікатора та натиснення іконки «підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення Одноразового ідентифікатора для підписання Договору та одноразового ідентифікатора для підписання Паспорту кредиту. Після підпису електронного повідомлення позичальником, зазначене повідомлення надійшло в ІКС Товариства, відповідно з цього моменту Товариство повідомлене про те, що позичальник надав згоду (акцептував) на пропозицію (Оферту) Товариства щодо укладання Договору. Підписанням Договору зі сторони позичальника є направлення позичальником повідомлення, що містить одноразовий ідентифікатор отриманий від Товариства, через особистий кабінет.

Укладання договору позики підтверджується роздруківкою з електронної пошти позивача - , з якої відправлено на електронну пошту відповідачу - одноразові ідентифікатори для підпису договору позики № та паспорту споживчого кредиту. Зазначені одноразові ідентифікатори вказані також у Договорі позики та паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами (а.с. 48 зворот).

У відповідності до п. 2.5, 2.5.1, 2.6.3 Договору періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 дні(в). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Пунктом 6.4. Договору передбачено право позивача у разі затримання позичальником сплати частини кредиту або процентів вимагати повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав.

Позичальник надав відповідачу грошові кошти в розмірі 14 000 гривень, що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції №19786-1354-91487408 від 04.03.2024 (а.с. 37).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини перша, друга статті 639 Цивільного кодексу України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.112021 у справі № 243/6552/20, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19 та інших.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вказані вище Договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного в письмовій формі.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, відповідальність за невиконання договірних умов, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому позивач через особистий кабінет на веб-сайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитодавцем надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який відповідач і використав для підтвердження підписання договору позики.

Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений, цей правочин у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 року у справі №234/8084/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відправлення одноразового ідентифікатора відповідачу підтверджується Роздруківкою з електронної пошти. У електронному листі, відправленому на електрону пошту відповідачу задля підписання Договору та Паспорту Кредиту зазначено унікальний одноразовий ідентифікатор для Паспорту кредиту: kqd20gqxi та унікальний одноразовий ідентифікатор для Кредитного договору: 24skI9Ihd. Також, у реквізитах Договору та у Паспорті Кредиту про надання грошових коштів у позику № від 04.03.2024 зазначені ці одноразові ідентифікатори та час підписання: 04.03.2024 04:57.

Факт підпису указаними ідентифікаторами Договору та Паспорту кредиту підтверджується протоколами створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с. 47,48).

Таким чином суд відхиляє доводи відповідача, що він не підписував договору позики як такі, що не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Також суд не погоджується з твердженням відповідача щодо відсутності доказів отримання ним коштів позики в розмірі 14 000 грн.

Такий факт підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції №19786-1354-91487408 від 04.03.2024, у якій зазначені: дата операції: 04.03.2024 04:57:38; сума переказу: 14000.00 грн; платник: ТОВ «Іннова Фінанс»; надавач платіжних послуг платника: ТОВ ФК «Контрактовий дім»; призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс», поповнення картки MasterCard НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , ІД операції: .

Крім того, судом за клопотанням позивача витребувано виписку АТ КБ «Приватбанк» по картковому рахунку № НОМЕР_3 за 04.03.2024 (лист від 26.02.2025 № 20.1.0.07/-250221/68652-БТ (а.с. 96-97)).

Згідно з випискою, серед інших трансакцій, 04.03.2024 на картку № НОМЕР_3 було зараховано 14 000 грн. В графі «деталі операції» зазначено «платіжну платформу Cash2card a2c easycash», а також адреса англійською мовою: АДРЕСА_1 . Згідно з інформацією з відкритих джерел за цією адресою розташовується ТОВ ФК «Контрактовий дім».

Отже, керуючись принципом доказування «поза розумним сумнівом», суд доходить висновку, що вищевказані докази, у сукупності з іншими дослідженими судом доказами, підтверджують факт отримання відповідачем коштів позики у розмірі 14 000 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідач не надав суду доказів виконання своїх зобов`язань за договором позики, а наведені ним доводи суд вважає такими, що не підтверджуються належними допустимими та достатніми доказами.

Натомість суд доходить висновку, що факт виникнення між позивачем та відповідачем кредитних правовідносин, отримання відповідачем та використання кредитних коштів, утворення заборгованості по оплаті тіла кредиту та процентів підтверджений доказами, наданими позивачем.

Стосовно нарахування позивачем процентів за користування кредитними ресурсами, суд зазначає наступне.

Право на таке нарахування, умови, розміри та періоди дії ставок, строки їх сплати визначено умовами Договору.

Підпунктом 6 пункту 5 Закону № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-XI встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Норма закону, якою обмежується нарахування процентів розміром 2,5 % на день у даному випадку діє щодо заборгованості за період з 24.12.2023 по 22.04.2024, а норма, якою обмежується нарахування процентів розміром 1,5% на день, діє щодо заборгованості за період з 23.04.2024 по 21.08.2024. Починаючи з 22.08.2024 граничний розмір процентів обмежується 1% на день.

Разом з тим, пунктами 2.6.2, 2.10.3.1 Договору визначена стандартна щоденна процентна ставка за користування кредитом у розмірі 2,20 %. Пунктом 2.6.2 Договору визначена знижена процентна ставка у розмірі 1,5 %.

Як вбачається із графіку платежів, який є додатком 1 до Договору та на підставі якого позивач визначив загальний розмір заборгованості за процентами, заявленим до стягнення, з 03.04.2024 по 02.05.2024 на суму боргу (14 000 грн) нараховувано проценти в загальній сумі 6 300 грн, тобто за ставкою 1,5% щоденно.

Починаючи з 03.05.2024 та до 27.02.2025 здійснено нарахування процентів у розмірі 9240 грн щомісячно, що відповідає розміру стандартної щоденної процентної ставки 2,20 %, як це і визначено Договором.

Отже, за період з 23.04.2024 по 21.08.2024 (121 день) позивач нараховував щоденні проценти у розмірі 2,20% (308 грн) безпідставно, оскільки такий розмір був законодавчо обмежений 1,5% (210 грн).

Таким чином розмір безпідставно нарахованих відсотків за цей період складає (308 - 210) х 121 = 11 858 грн.

За період з 22.08.2024 по 27.02.2025 (190 днів) позивач продовжував безпідставно нараховувати щоденні проценти за користування кредитом у розмірі 2,20% (308 грн), хоча такий розмір був законодавчо обмежений 1% (140 грн).

Таким чином розмір безпідставно нарахованих відсотків за цей період становить (308 - 140) х 190 = 31 920 грн.

Отже, загалом різниця між нарахованим позивачем та максимально визначеним Законом розміром процентів становить (11 858 + 31 920) = 43 778 грн, на які має бути зменшений розмір визначеної позивачем заборгованості за процентами та, відповідно, загальний розмір заборгованості.

Таким чином заборгованість відповідача за договором позики, яка підлягає стягненню, становить (94 388 - 43 778) = 50 610 грн.

Ураховуючи те, що фактично отримані та використані грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконані вчасно та у повному обсязі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на 53,62%, тому пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1 298,89 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (01014, м. Київ, вулиця Болсуновська, будинок № 8, поверх 9, реєстраційний код юридичної особи: 44127243) заборгованість за договором позики від 04.03.2024 у розмірі 50 610 (п`ятдесят тисяч шістсот десять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (01014, м. Київ, вулиця Болсуновська, будинок № 8, поверх 9, реєстраційний код юридичної особи: 44127243) 1 298 (одну тисячу двісті дев`яносто вісім) гривень 89 копійок у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення небуло вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олег КОСЕНКО