Номер провадження: 22-ц/813/623/25
Справа № 492/1017/22
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н.Д.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Арцизького районного суду Одеської області від 19 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Арцизької міської ради, про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення.

08 вересня 2023 року до суду від представниці позивача адвоката Павел О.Ю. надійшла заява про стягнення на користь позивача документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн.

Позиція відповідача у суді першої інстанції.

До суду від представника відповідачки надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності, у задоволенні заяви просив відмовити, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5000,00 грн. В обґрунтування заяви посилається на те, що витрати, пов`язані з підготовкою та поданням позовної заяви оцінені у 8000,00 грн., участь у судових засіданнях 24 липня 2023 року та 07 вересня 2023 року оцінені по 5000,00 грн. кожна, підготовка відповіді на відзив, заперечення на клопотання про огляд доказів, письмові пояснення на заперечення на відповідь на відзив оцінені по 2500,00 грн. кожне, клопотання про долучення доказів від 21 липня 2023 року та 31 серпня 2023 року оцінені по 1000,00 грн. кожне є неспіврозмірними складності справи, часу витраченого адвокатом на їх виконання з обсягом наданих адвокатом послуг для виконання робіт, є завищеними та таким, що не відповідають засадам розумності та відповідності аналогічним за складністю послугам.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції.

Додатковим рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 19 вересня 2023 року заяву представниці позивача адвоката Павел О.Ю. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень 00 копійок. У задоволені заяви представниці позивача адвоката Павел О.Ю. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що внаслідок часткового задоволення позову за таких обставин, суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача судові витрати (частину судового збору та витрати на професійну правничу допомогу). Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення з позивача на її користь сплачених нею витрат на оплату інформаційно-консультативних послуг в сумі 30 000 гривень, пов`язаних з розглядом справи, заявлених у запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву в цій справі, то суд першої інстанції їх проігнорував.

Короткий зміст відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог п. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів) рахунків тощо. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторони зробили про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовні заяві представниця позивача просила суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, реалізуючи своє право подати відповідні докази про понесені витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, передбачене ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133, ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката, як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. ч. 3, 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також, відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19).

Згідно з вимогами частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У справі «East/West Alliance Limited проти України» Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, представниця позивача надала суду: витяг з договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року, укладеного між адвокатом Павел О.Ю. та ОСОБА_2 , позивачем по справі, (т. 1 а.с. 63); ордер на надання правничої (правової) допомоги від 07 листопада 2022 року (т. 1 а.с. 62); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ОД № 002887, виданого 19 жовтня 2016 року (т. 1 а.с. 64); додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року (т. 2 а.с. 76); акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року (т. 2 а.с. 77); детальний опис робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року (т. 2 а.с. 78), відповідно до якого позивачу адвокаткою Павел О.Ю. була надана наступна правнича допомога: підготовка та подання заяви про проведення експертизи судовому експерту Рапач К.В., організація проведення експертного дослідження (збір доказів) 2500,00 грн; підготовка та подання позовної заяви від 07 листопада 2022 року про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди 8000,00 грн; участь у судовому засіданні у справі №492/1017/22, що відбулось 24 квітня 2023 року; підготовка та направлення до суду відповіді на відзив на позовну заяву по справ № 492/1017/22 від 11 травня 2023 року 2500,00 грн; підготовка та направлення до суду письмових пояснень на заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву від 22 травня 2023 року 2500,00 грн.; підготовка та направлення до суду клопотання про доручення доказів від 21 липня 2023 року 1000,00 грн.; підготовка та направлення до суду клопотання про доручення доказів від 31 серпня 2023 року 1000,00 грн.; участь у судовому засіданні по справі № 492/1017/22, що відбулось 07 вересня 2023 року 5000,00 грн.; прибутковий касовий ордер № 1 від 01 вересня 2023 року (т. 2 а.с. 78).

Разом з тим, відомостей про те, яка вартість години роботи адвоката матеріали справи не містять.

Проаналізувавши долучений до матеріалів справи акт приймання-передачі наданих послуг від 08 вересня 2023 року, який містить опис наданих ОСОБА_2 адвокатом Павел О.Ю. послуг, а також подані ним документи, суд першої інстанції правильно вважав, що відображена у ньому інформація щодо характеру та обсягу виконаних адвокатом Павел О.Ю. наданих послуг не відповідає критерію розумності їхнього розміру у розумінні приписів ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Визначений представницею позивача розмір витрат за підготовку та подання позовної заяви у розмірі 8000,00 грн, підготовку та направлення до суду відповіді на відзив на позовну заяву по справі №492/1017/22 від 11 травня 2023 року у розмірі 2500,00 грн, підготовка та направлення до суду письмових пояснень на заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву від 22 травня 2023 року у розмірі 2500,00 грн є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними у зв`язку із наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги, оскільки відповідь на відзив за своїм змістом є аналогічна письмовим поясненням на заперечення на відповідь на відзив.

Також, у зазначеному акті вказано, що участь у судовому засіданні, що відбулось 24 квітня 2023 року адвокатом оцінено у 5000 грн.

Як вбачається з протоколу судового засідання, яке відбулося 24 квітня 2023 року, судове засідання за клопотанням представника відповідачки було відкладено для надання можливості представнику відповідачки подати відзив на позовну заяву, тому представницею позивача не доведено реальність та необхідність витрат саме в сумі 5000,00 грн. за участь у судовому засіданні, що відбулось 24 квітня 2023 року та тривало лише 13 хв. з 10:00 год. до 10 год. 13 хв., оскільки заявлені витрати в цілому є завищеними.

Також витрати пов`язані з підготовкою та направленням до суду заперечення на клопотання про огляд доказів за їх місцезнаходженням, які представниця позивача оцінила у 2500,00 грн, клопотання про долучення доказів від 21 липня 2023 року та від 31 серпня 2023 року, які представниця позивача оцінила у 1000,00 грн. кожне не є співмірними та не відповідають критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи.

У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічні висновки викладені й в постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 456/456/20 (провадження № 61-2042св22), від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц (провадження № 61-9163св22), від 17 листопада 2022 року у справі № 687/35/21 (провадження № 61-19990ск21).

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах справи міститься клопотання представника відповідачки про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 5000 грн, обґрунтоване тим, що витрати, пов`язані з підготовкою та поданням позовної заяви, участь у судових засіданнях 24 липня 2023 року та 07 вересня 2023 року, підготовка відповіді на відзив, заперечення на клопотання про огляд доказів, письмових пояснень на заперечення на відповідь на відзив, клопотання про долучення доказів від 21 липня 2023 року та 31 серпня 2023 року є неспіврозмірними складності справи, часу витраченого адвокатом на їх виконання з обсягом наданих адвокатом послуг для виконання робіт, є завищеними та таким, що не відповідають засадам розумності та відповідності аналогічним за складністю послугам

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані адвокатом послуги, а також подані до суду документи, врахувавши характер виконаної роботи, принципи співмірності та критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, необхідності виконаних послуг та значимості таких дій у справі, з урахуванням клопотання представника відповідачки про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, яке містить аргументи для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та їх стягнення з відповідачки на користь позивача у розмірі 10 000 грн, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, оскільки розмір вказаних витрат у сумі 30000 грн (як про це зазначила представниця позивача) є неспівмірним та суперечить критеріям їх дійсності, необхідності та розумності.

При цьому, на думку суду першої інстанції, домовленість позивача та його представника щодо розміру оплати витрат на правничу допомогу за ведення справи в розмірі 30000 грн не може створювати для відповідача обов`язку відшкодувати понесені витрати саме в заявленому відповідачем розмірі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Фактично доводи апеляційної скарги в частині оскарження додаткового рішення Арцизького районного суду Одеської області від 19 вересня 2023 року зводяться до того, що ОСОБА_1 оскаржує основне рішення від 07 вересня 2023 року.

Колегія суддів зауважує, що постановою Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 07 вересня 2023 року залишено без змін.

Таким чином, рішення Арцизького районного суду Одеської області від 07 вересня 2025 року залишено без змін, а тому немає підстав для скасування додаткового рішення від 19 вересня 2023 року.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції проігнорував вимоги ОСОБА_1 про стягнення з позивача на її користь сплачених нею витрат на оплату інформаційно-консультативних послуг в сумі 30 000 гривень, пов`язаних з розглядом справи, заявлених у запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву в цій справі, то колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України (на яку посилається відповідач у своїх запереченнях) до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

З матеріалів справи вбачається, що інформаційно-консультаційні послуги (консультаційний висновок щодо Висновку експерта №32/21) не є за своєю правовою природою висновок експерта або спеціаліста (призначається судом відповідно до ст. 74 ЦПК України), а тому не підлягають відшкодування як витрати, пов`язаних з розглядом справи.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заява про ухвалення додаткового рішення розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, додаткове рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване додаткове рішення суду залишити без змін.

Повний текст судового рішення.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя-учасник колегії Дришлюк А.І. з 03 березня по 07 березня 2025 року перебував на лікарняному, а з 10 березня по 13 березня 2025 року у відпустці, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повний текст судового рішення складено 14 березня 2025 року.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Арцизького районного суду Одеської області від 19 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 березня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк