Справа № 450/3875/23 Провадження № 2/450/184/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Хамуляк Ю.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про предмет спору : усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 з позовною заявою, в якій із врахуванням заяви про зміну предмету позову просив зобов`язати ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні його земельною ділянкою площею 0,1595 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:001:0598) та зобов`язати ОСОБА_4 знести шляхом демонтування частини самочинно збудованої споруди, яка розміщена на земельній ділянці ОСОБА_3 , а саме по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:001:0598) від межі не менше 1,00м за рахунок ОСОБА_4 ; у випадку відсутності або відмови ОСОБА_4 знесення самочинної прибудови провести силами та за рахунок ОСОБА_3 з компенсацією витрат на розбирання частини самочинно збудованої споруди за рахунок ОСОБА_4 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 з 11.05.1995р. є власником земельної ділянки площею 0,1595га, що розташована на території Львівська область, Пустомитівський район, с.Басівка (кадастровий номер :01:001:0598), а також будинку, який розташований на ній. Відповідач ОСОБА_4 є сусідом позивача та власником земельної ділянки :01:001:0597 та будинку на ній. Між земельними ділянками позивача та відповідача відсутня будь-яка огорожа або паркан. Відповідач незаконно побудував на своїй земельній ділянці господарську споруду (гараж) без дозволу та оформлення документів, крім цього частина цієї самочинної господарської будівлі знаходиться на земельній ділянці позивача, що порушує його право власності та можливість користування частиною його земельної ділянки. 12.012023р. позивач звернувся до виконавчого комітету Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області із зверненням, щодо відповідності меж з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0597 та з кадастровим номером :01:001:0598. За результатами обстеження комісією було складено Акт обстеження земельних ділянок № 768 від 31.03.2023р., яким було встановлено: під час обстеження комісією на земельній ділянці :01:001:0597, яка належить ОСОБА_4 було виявлено господарську будівлю, розташування якої частково заходить 1,20м по ширині будівлі на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0598, яка належить ОСОБА_3 . Встановлених огорож та/або межових знаків між земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0597, яка належить ОСОБА_4 та земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0598, яка належить ОСОБА_3 комісією не виявлено.

Спроби домовитись з відповідачем не принесли жодного результату, вимоги щодо усунення перешкод у користуванні позивачем його земельною ділянкою не були виконані. Вказує, що відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України, а саме : якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; якщо така забудова порушує права інших осіб; якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення. За обставин, коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки шляхом знесення усіх об`єктів, зокрема й самочинного будівництва, навіть у разі його державної реєстрації, здійсненого не власником або без його згоди. Подібні висновки викладені у постановах Верховного суду від 14.12.2022р у справі № 204/3027/20, від 01.02.2023р. у справі № 204/1053/20, від 22.06.2023р. у справі № 592/16491/18. Від 14.01.2024р. у справі № 680/1009/16-ц.

Враховуючи незаконність побудованої господарської споруди відповідача та порушення права власності позивача на безперешкодне користування земельною ділянкою, існує необхідність зобов`язати відповідача усунути позивачу перешкоди у користуванні його земельною ділянкою, знести шляхом демонтування частини самочинно збудованої споруди, яка розміщена на земельній ділянці ОСОБА_3 , від межі не менше 1,00м за рахунок ОСОБА_4 ; у випадку відсутності або відмови ОСОБА_4 знесення самочинної прибудови провести силами та за рахунок ОСОБА_3 з компенсацією витрат на розбирання частини самочинно збудованої споруди за рахунок ОСОБА_4 . На підстав наведеного, просив заявлені позовні вимоги задоволити.

Представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Шаровським Р.М. подано відзив, в якому щодо задоволення позовних вимог заперечив. Вказує, що позивач зобов`язаний довести факт здійснення самочинного будівництва відповідачем, а також порушення його прав як власника земельної ділянки через часткове розміщення на такій об`єкта самочинного будівництва, а також обґрунтування захисту його прав лише у такий спосіб як знесення. Згідно наявного у відповідача технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який виготовлений Обласним КП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» станом на 15.04.2020р. у розділі «Характеристика будинку садибного типу» окрім житлового будинку під літ. А-2 та інших господарських споруд, зазначено гараж під літ В-1. Будь-які відмітки про наявність самочинного будівництва у такому відсутні. Відповідно до ч.1 ст.381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними та підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Таким чином гараж Літ. В-я є приналежністю основної речі житлового будинку садибного типу, на який за відповідачем зареєстровано речове право право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а відтак не може вважатись самочинним будівництвом. Відповідач, в порушення вимог ст..159 Земельного кодексу не був повідомлений про здійснення посадовими особами обстеження його земельної ділянки. Відомості, відображені в Акті обстеження викликають об`єктивний сумнів, оскільки на суміжній межі між позивачем та відповідачем відсутній будь-який паркан, а межові знаки при обстеженні комісією земельних ділянок (на місцевості) не виносилось. Окрім того на час виготовлення технічної документації щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки (на місцевості) ОСОБА_3 у 2019р. спірний гараж вже був споруджений. В акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання позивач, відповідач та інші суміжні власники земельних ділянко засвідчили своїм підписом про те, що у них відсутні будь-які зауваження чи претензії відносно встановлених в натуру меж, а отже і щодо споруджених споруд на земельних ділянках. У зв`язку з тим, що позивачем не доведено факт самочинності будівництва, а також порушення його прав як власника суміжної земельної ділянки, відтак позовні вимоги є безпідставними.

Представником позивача ОСОБА_3 адвокатом Марущак С.В. подано відповідь на відзив, в якому вказує, що відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Даний гараж, був збудований з істотним порушенням будівельних норм і правил, зокрема, п.6.1.41 ДБН України (ДБН Б.2.2-12:2019), тому вважається самочинним будівництвом,а отримані документи на цю споруду як наслідок є незаконним. В технічному паспорті на будинок лише схематично нарисована ділянка без прив`язки до координат. Координати вказані в технічній документації щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки та внесені в реєстр ДЗК. Акт обстеження земельної ділянки є належним та допустимим доказом, оскільки досліджувалась ділянка позивача, тому не було необхідності повідомляти відповідача. Окрім того відповідач не оскаржував відповідний акт.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 подано заперечення на заяву про зміну позовних вимог, в якій заперечив щодо задоволення позовних вимог з врахуванням заяви про зміну таких. Вказує, що як встановлено судовим експертом Лібич А.М. у висновку за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи № 1358-Е рік побудови господарської будівлі (гаража) під літ. В-1 становить не пізніше 2005р. Вказана обставині підтверджується також висновком експерта ТОВ «Серб» від 25.09.2023р. № 41/23. Згідно з даним висновком експерта також встановлено, що земельна ділянка відповідача за даними Національної кадастрової системи зміщена та накладається на сусідню земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0391. Одночасно за рахунок зміщення, має місце накладання спільної межі земельної ділянки позивача з кадастровим № :01:001:0598 на належний відповідачу гараж.

Вказує, що із наявних матеріалів можна дійти однозначного висновку про те, що інженером землевпорядником ОСОБА_5 при виготовленні технічних документацій щодо встановлення меж земельних ділянок (на місцевості) допущені помилки в частині визначення координат точок меж земельних ділянок позивача та відповідача (не відображено та не враховано наявних споруд), а також суміжні межі земельних ділянок.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Пенчарський А.Я. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, вказаних у позовній заяві, заяві про зміну предмету позову. Вказав, що споруджений відповідачем гараж є самочинною спорудою та збудований з порушенням принципів добросусідства. У зв`язку з тим, що відповідач відмовляється в добровільному порядку усунути порушення права власності, позивач змушений звернутись з позовом до суду. Просив задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзиві заперечення на заяву про зміну позовних вимог. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів та пояснень експерта, заслухавши представників сторін, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ № 050555, виданого 21.02.1996р., вбачається, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,1595га на території с.Басівка Годовицько-Басівської сільської ради, наданої на підставі рішення Годовицько-Басівської сільської ради народних депутатів № 34 від 11.05.1995р. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. По межі від В до Г земельна ділянка межує із земельною ділянкою ОСОБА_4 .

На замовлення ОСОБА_3 у 2019р. ПП «Інвестиційно-експертний центр» розроблено технічну документацію щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки (на місцевості) ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:001:0598. В наявних в технічній документації : кадастровий план земельної ділянки, схема виносу меж земельної ділянки, абрису встановлення меж земельної ділянки, список межових знаків, переданих на зберігання, не було відображено існуючої на той час господарської будівлі гаражу.

Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання було підписано ОСОБА_3 та суміжними землекористувачами, в тому числі і позивачем ОСОБА_4 .

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 31.07.2019р. земельна ділянка з кадастровим номером № :01:001:0598, належна ОСОБА_3 була зареєстрована 31.07.2019р., в графі «Документ, який є підставою для реєстрації права» зазначено: рішення органу місцевого самоврядування, заява про зміну конфігурації серія ННЕ № 918983 від 11.07.2019р. за № 1336.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.06.2020р. вбачається, що ОСОБА_3 належить на праві власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації 26.05.2020р., підстава для державної реєстрації прав: рішення серія та номер 9, виданий 30.04.2020р. Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ № 050556, виданого 21.02.1996р., вбачається, що ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 0,1590га на території с.Басівка Годовицько-Басівської сільської ради, наданої на підставі рішення Годовицько-Басівської сільської ради народних депутатів № 34 від 11.05.1995р. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. По межі від А до Б земельна ділянка межує із земельною ділянкою ОСОБА_3 .

На замовлення ОСОБА_4 у 2019р. ПП «Інвестиційно-експертний центр» розроблено технічну документацію щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки (на місцевості) ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В наявних в технічній документації : кадастровий план земельної ділянки, схема виносу меж земельної ділянки, абрису встановлення меж земельної ділянки, список межових знаків, переданих на зберігання, не було відображено існуючої на той час господарської будівлі гаражу.

Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання було підписано ОСОБА_4 та суміжними землекористувачами, в тому числі і позивачем ОСОБА_3 .

На підставі розроблених технічних документації внесені координати поворотних точок меж земельних ділянок в ДЗК.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.07.2023р. вбачається, що ОСОБА_4 належить на праві власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Дата державної реєстрації 26.05.2020р., підстава для державної реєстрації прав: рішення серія та номер 8, виданий 30.04.2020р. Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Як вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлений станом на 15.04.2020р., за адресою АДРЕСА_3 , наявний гараж Б 1 загальною площею 24,7 кв.м. Будь-які зазначення про наявність самочинного будівництва відсутні.

Комісією в складі начальника відділу земельних відносин та кадастру, головного спеціаліста відділу архітектури та містобудування, старости Годовицько-Басівського старостинського округу, депутата Сокільницької сільської ради в присутності власника земельної ділянки ОСОБА_3 проведено обстеження земельних ділянок, які розташовані у с.Басівка у зв`язку із зверненням ОСОБА_3 , щодо відповідності меж з земельною ділянкою з кадастровим номером № :01:001:0597, та земельною ділянкою з кадастровим номером № :01:001:0598, за результатами якого складено акт обстеження земельних ділянок № 768 від 31.03.2023р., в якому зазначено: під час обстеження комісією на земельній ділянці :01:001:0597, яка належить ОСОБА_4 було виявлено господарську будівлю, розташування якої частково заходить 1,20м по ширині будівлі на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0598, яка належить ОСОБА_3 .

Встановлених огорож та/або межових знаків між земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0597, яка належить ОСОБА_4 та земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0598, яка належить ОСОБА_3 комісією не виявлено.

За результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, експертом споруджена відповідачем ОСОБА_4 без дозволу та оформлення документів., в якому зроблено наступні висновки: 1. У зв`язку з відсутністю інформації в Технічній документації щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки (на місцевості) ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , виконана ПП «Інвестиційно-експертний центр» у 2019 році та Технічній документації щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки (на місцевості) ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , виконана ПП «Інвестиційно-експертний центр» у 2019 році, встановити фактичне місце розташування господарської будівлі (гаражу) на земельній ділянці з кадастровим № :01:001:0597, яка належить ОСОБА_4 , відносно меж земельних ділянок, у відповідності до технічних документацій не надається можливим.

Господарська будівля (гараж) на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0597, яка належить ОСОБА_4 , заходить частково площею 0,0011га на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0598, яка належить ОСОБА_3 .

Як вбачається з висновку експерта по результатах проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи по заяві ОСОБА_4 № 41/23 від 25.09.2023р. експертом зроблено наступні висновки:

1. Час побудови гаража в будинковолодінні (садибі), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці з кадастровим номером № :01:001:0597 становить не пізніше ніж 24.03.2005р.

2. На земельній ділянці будинковолодіння (садиби), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 станом на 26.07.2019р був розташований гараж належний ОСОБА_4 .

3. Технічні параметри земельних ділянок, які внесені в Національну кадастрову систему з кадастровими номерами № :01:001:0597 та № :01:001:0598 не відповідають вимогам містобудівним, будівельним, санітарним нормам, а саме: п.4.17 ДБН В.2.1-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», п6.1.41 ДБН В.2.1-12:2019 «Планування і забудова територій», п. 3.25 ДБН 360*2360-92 «Містобудування. Планування а забудова міських і сільських поселень», п. 1.4 ДБН В.2.2-15:2005 «Житлові будинки. Основні положення», п.2.20 ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України».

5. Технічно неможливо експлуатувати гараж належний ОСОБА_4 , який розташований на території його садиби у відповідності до наявних в Національній кадастровій системі України, даних щодо земельної ділянки з кадастровим номером № :01:001:0597.

6.Варіант можливої нормативно-технічної експлуатації гаража за його цільовим призначенням з урахуванням чинного законодавства України надано в додатку № 5 до висновку експерта.

7. Технічні параметри земельних ділянок з кадастровими номерами № :01:001:0597 та № :01:001:0598 зазначені в : технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки (на місцевості) ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: с. Басівка, Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, виконана ПП «Інвестиційно-експертний центр» у 2019 році та зареєстрованої в Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастр 26.07.2019р кадастровий номер № :01:001:0598 та технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки (на місцевості) ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: с. Басівка, Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, виконана ПП «Інвестиційно-експертний центр» у 2019 році та зареєстрованої в Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастр 26.07.2019р кадастровий номер № :01:001:0597 не відповідають фактичному землекористуванню.

Згідно висновку за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 1358-Е від 09.10.2024р., проведеної на підставі ухвали суду за клопотання сторони позивача, експертом Львівського НДІСЕ Лібич А.М., зроблено наступні висновки:

1. У зв`язку з відсутністю інформації в технічній документації щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки (на місцевості) ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: с. Басівка, Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка виконана ПП «Інвестиційно-експертний центр» у 2019р. та Технічній документації щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки (на місцевості) ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: с.Басівка, Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка виконана ПП «Інвестиційно-експертний центр» у 2019р. встановити фактичне місце розташування господарської будівлі (гаражу) на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0597, яка належить ОСОБА_4 , відносно меж земельних ділянок, у відповідності до технічної документації не надається можливим.

2. Господарська будівля (гараж) на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0597 яка належить ОСОБА_4 , заходить часткового площею 0,0011га на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0597, яка належить ОСОБА_3 .

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Згідно з положеннями статей 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналогічні положення містить частина друга статті 152 ЗК України, згідно з якою землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом частин першої, другої статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Позивач вказує що спірна господарська споруда гараж, є самочинною, споруджена відповідачем ОСОБА_4 без дозволу та оформлення документів. З даного приводу суд зазначає наступне.

З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлений станом на 15.04.2020р., за адресою АДРЕСА_3 , наявний гараж Б 1 загальною площею 24,7 кв.м. Будь-які зазначення про наявність самочинного будівництва відсутні.

У витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.07.2023р. вбачається, що ОСОБА_4 належить на праві власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації 26.05.2020р., підстава для державної реєстрації прав: рішення серія та номер 8, виданий 30.04.2020р. Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_4 належить на праві власності гараж, який є частиною домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1 .

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто, державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення права власності на нерухоме майно або інших речових прав.

Разом з тим, будівництво житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 здійснено 1990 році, а гаражу - не пізніше ніж 24.03.2005р., що підтверджується даними технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, а також висновком експерта № 1358-Е від 09.10.2024р. Право приватної власності було оформлено рішенням №8 від 30.04.2020р. Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівьскої області.

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 належить на праві власності гараж, як частина будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1

Відтак із врахуванням викладеного вище суд відхиляє аргументи позивача, що відповідачем ОСОБА_4 було збудовано гараж без дозволу та оформлення документів.

Як зазначено вище позивач та відповідач набули суміжні земельні ділянки в один день, а саме: 11.05.1995р., їм було видано державні акти на право приватної власності на землю 21.02.1996р. Кадастрові номери даним земельним ділянкам згідно існуючого на той час нормативного регулювання не присвоювались, координати поворотних точок меж земельних ділянок не встановлювались.

В технічній документації земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0598 (розробленої в 2019р. ПП «Інвестиційно-експертний центр»), зокрема, в кадастровому плані земельної ділянки, схемі виносу меж земельної ділянки, абрисі встановлення меж земельної ділянки, списку межових знаків, переданих на зберігання, не було відображено існуючої на той час господарської будівлі гаражу. Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання було підписано ОСОБА_3 та суміжними землекористувачами, в тому числі і позивачем ОСОБА_4 .

В технічній документації земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0597 (розробленої в 2019р. ПП «Інвестиційно-експертний центр») зокрема, в кадастровому плані земельної ділянки, схемі виносу меж земельної ділянки, абрисі встановлення меж земельної ділянки, списку межових знаків, переданих на зберігання, не було відображено існуючої на той час господарської будівлі гаражу.Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання було підписано ОСОБА_4 та суміжними землекористувачами, в тому числі і позивачем ОСОБА_3 .

На підставі розроблених технічних документації внесені координати поворотних точок меж земельних ділянок в ДЗК.

У судовому засіданні експерт Лібич А.М., вказав, що виконував судову земельно-технічну експертизу за результатами якої зроблено висновок експерта № 1358-Е. Підтвердив, що при візуальному обстеженні, через відсутність встановлених межових знаків та наявної огорожі між земельними ділянками з кадастровими номерами :01:001:0598 та :01:001:0597, не визначені фактичні межі між будинковолодіннями за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , що і зазначено у висновку.

Також вказав, що відповідь на перше запитання він надав, з врахуванням того, що в технічній документації, щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки (на місцевості) ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: с.Басівка, Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка виконана ПП «Інвестиційно-екпертний центр» у 2019р. та Технічній документації щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки (на місцевості) ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка виконана ПП «Інвестиційно-екпертний центр» у 2019р. відсутня інформація про фактичне розташування господарської будівлі (гаражу) на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0597, яка належить ОСОБА_4 .

Також підтвердив, що у збірному кадастровому плані земельних ділянок, виконаний інженером землевпорядником ОСОБА_6 та який відображено на рис.14 у висновку експерта, а також при обстеженні земельних ділянок внатурі підтвердив зафіксоване зміщення щодо існуючих фактичних меж даних суміжних ділянок у порівнянні з межами земельних ділянок, які внесені в ДЗК. Підтвердив, що будь-які загорожі чи межові знаки між ділянками позивача та відповідача відсутні, що також відображено на фотографіях долучених до висновку експерта.

Як вбачається із збірного кадастрового плану земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0598 та :01:001:0597, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 з каталогами координат зовнішніх меж земельних ділянок по фактичному використанню, зробленого сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_6 , наявне зміщення існуючих фактичних меж даних суміжних ділянок у порівнянні з межами земельних ділянок, які внесені в ДЗК з трьох сторін земельної ділянки :01:001:0598 та наявне зміщення з трьох сторін земельної ділянки :01:001:0597 в тому числі по межі між ділянками позивача та відповідача.

З долученого представником позивача топографічного плану земельної ділянки від 09.11.2023р., зроблено ПП «Укрземпроект», вбачається, що по периметру земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0598 з трьох боків наявні огорожі, паркани (різних типів) з трьох сторін, окрім межі із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0597 (відповідача), причому по лініях від точок 1-2 та 2-3 межі земельної ділянки :01:001:0598, які внесені в ДЗК не співпадають із зафіксованими огорожами.

Таким чином, судом встановлено, що із врахуванням внесення координат суміжних земельних ділянок на підставі технічної документації щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки (на місцевості) ОСОБА_4 , та технічної документації щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки (на місцевості) ОСОБА_3 , розроблених ПП «Інвестиційно-експертний центр» у 2019р. у державний земельний кадастр були внесені відомості про земельну ділянку :01:001:0598, належну на праві власності ОСОБА_3 причому частина площі спірної будівлі гаражу, належний відповідачу ОСОБА_4 , яка розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0598 має геометричні розміри: 7,7м.та 1,37м.

Враховуючи наявні докази позивачем не доведено, що на момент спорудження та набуття права власності на гараж відповідачем було порушено межі земельної ділянки позивача.

Подальше внесення координат поворотних точок меж земельної ділянки, згідно розробленої технічної документації у ДЗК не є юридичним фактом, які становлять правову підставу для віднесення об`єкту нерухомості, спорудженого раніше, до самочинного будівництва, згідно ст. 36 ЦК України.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі Спорронг і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Новоселецький проти України від 11 березня 2003 року, Федоренко проти України від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження №14-181цс18), серед способів захисту речових прав цивільне законодавства виокремлює усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України). Вказаний спосіб захисту може бути реалізований шляхом подання негаторного позову.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод.

Захист речового права шляхом пред`явлення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (негаторного позову) є можливим носієм речового права і передбачає доведення позивачем наступних обставин: 1) належність позивачу речового права, з приводу захисту якого він звертається до суду; 2) порушення цього права, його невизнання чи оспорювання; 3) вчинення цих дій саме відповідачем.

Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою . Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України (в чинній на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій редакції), згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14.

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України, а саме: якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; якщо така забудова порушує права інших осіб; якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

У пунктах 5, 22, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості відповідно до вимог статті 38 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та положень частини сьомої статті 376 ЦК України, мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкта та чи відмовляється ця особа від такої перебудови.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наявні докази позивачем не доведено, що на момент спорудження та набуття права власності на гараж відповідачем було порушено межі земельної ділянки позивача,

Подальше внесення координат поворотних точок меж земельної ділянки згідно розробленої технічної документації у ДЗК не є юридичним фактом, які становлять правову підставу для віднесення об`єкту нерухомості, спорудженого раніше, до самочинного будівництва, згідно ст..36 ЦК України.

Заявляючи вимоги про знести шляхом демонтування частину гаражу, позивач не надав жодних відомостей про те, що це є технічно можливим без завдання шкоди даній господарській споруді та його конструктивним елементам з урахуванням віку будови, її місця розташування, площі. Отже позивач не довів можливість перебудови належного відповідачу гаражу, що є його процесуальним обов`язком. Суд також наголошує на тому, що законність знести шляхом демонтування частину гаражу належного відповідачу має бути оцінено на предмет пропорційності такого втручання.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно суспільний інтерес ; в) чи є такий захід пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Тлумачення та застосування національного законодавства - прерогатива національних судів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ.

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання справедливого балансу , враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Суд враховує, що суміжні ділянки позивач та відповідач набули в один день у 1995р. , та до 2019 року межові знаки між спірними ділянками не були встановлені, на час спорудження у 2005р. відповідачем гаражу та на момент розроблення технічної документації на суміжні земельні ділянки позивача та відповідача, гараж вже був побудований та його розташування з моменту спорудження протягом 14 років не змінювалось, при розробленні технічної документації на суміжні земельні ділянки позивача та відповідача в технічних документаціях були відображені лише житлові будинки, гараж не був відображений, ані в технічній документації позивача, ані в технічній документації відповідача, встановлені межі суміжних земельних ділянок позивача та відповідача згідно технічної документації, розробленої в 2019р. були погоджені як позивачем так і відповідачем.

Крім того, інженером-землевпорядником у висновку експерта № 41/23 від 25.09.2023р., збірному кадастровому плані земельних ділянок, а також судовим експертом Лібич А.М. підтверджено, що зафіксоване зміщення щодо існуючих фактичних меж даних суміжних ділянок у порівнянні з межами земельних ділянок, які внесені в ДЗК.

Враховуючи встановлені обставини, тому порушення прав позивача щодо неможливості користування частиною земельної ділянки у розмірі 1,37м на довжині 7,7 м є незначними та не є пропорційним порівняно з вимогою знести шляхом демонтування частину гаражу.

Позивач та відповідач на час розроблення технічної документації щодо відновлення меж придбання земельних ділянок були обізнані про наявність наражу та місце його розташування. Саме тому тривале розташування садового будинку та користування ним з 2005 року, в контексті дотримання права на мирне володіння за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 8 Конвенції, забезпечило стале правове визначення відносно об`єкта цивільного права у власників суміжних ділянок (як попередніх, так і теперішніх).

Відновлення порушеного права позивача в користуванні частиною земельної ділянки у розмірі 11 кв. м шляхом задоволення позовної вимоги щодо реконструкції належного відповідачу садового будинку, зобов`язання знести шляхом демонтування частину гаражу або у випадку відсутності або відмови ОСОБА_4 знесення самочинної прибудови провести силами та за рахунок ОСОБА_3 з компенсацією витрат на розбирання частини самочинно збудованої споруди, не відповідає вимогам Конвенції щодо дотримання справедливого балансу між інтересами сторін та може містити непропорційне втручання у права відповідача визначені та забезпечені статтею 1 Першого протоколу до Конвенції та статтею 8 Конвенції, що є неприпустимим.

Щодо необхідності врахування принципу пропорційності неодноразово вказував Верховний суд, зокрема у постанові від 18.12.2019р. у справі № 127/23136/17, у постанові від 22.12.2021р. у справі № № 314/686/18.

Доводи сторони позивача щодо необхідності врахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 14.12.2022р у справі № 204/3027/20, від 01.02.2023р. у справі № 204/1053/20, від 22.06.2023р. у справі № 592/16491/18. Від 14.01.2024р. у справі № 680/1009/16-ц є безпідставними, оскільки встановлені судами у цих справах фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є іншими, ніж у даній справі. У кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Суд звертає увагу сторін на те, що сторони не обмежені з метою відновлення права позивача реалізувати компенсаційні заходи врегулювання спору (виплати відповідної компенсації, погодженої зміни меж суміжних ділянок, встановлення оренди, тощо …), які б відповідали конвенційним вимогам відносно справедливого балансу між інтересами сторін.

Враховуючи вищенаведене, слід зробити висновок, що задоволення позову може мати наслідки непропорційного втручання в конвенційні права відповідача, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 ,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач : ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 17.03.2025 року (03.03.2025-07.03.2025 року суддя брала участь у підготовці суддів, 10.03.2025-14.03.2025 року суддя перебувала у відрядженні).

СуддяН. Б. Добош