ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року

м. Харків

справа № 643/7269/24

провадження № 22-ц/818/1939/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконачого комітету Харківської міської ради, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року ухвалене у складі судді Поліщук Т.В.,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати ОСОБА_2 недієздатною, встановити над нею опіку та призначити його опікуном над недієздатною ОСОБА_2 строком на два роки з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування заяви зазначав, що ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 та постійно проживає зі своєю бабусею за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник став помічати зміни у поведінці бабусі та стані здоров`я, які проявлялись у тому, що вона почала погано розмовляти, не могла висловити свої думки, самостійно задовольнити свої побутові потреби, не усвідомлювала значення своїх дій та дії оточуючих людей, у зв`язку із чим остання проходила медичні обстеження та лікування. Заявник самостійно вимушений здійснювати постійний догляд за своєю хворою бабусею, забезпечувати їй визначене лікарями за результатами проведених обстежень належне лікування та рекомендований спосіб життя, оскільки будь-яких інших членів сім`ї або близьких родичів, які б могли надати їй допомогу немає. Єдиним родичом, окрім заявника є її донька ОСОБА_3 , яка виїхала за межі України до м. Ейндховен, Нідерланди, де і продовжує проживати на даний час, у зв`язку із чим здійснювати догляд своєї матері не має можливості. ОСОБА_1 протягом тривалого часу здійснює догляд за своєю хворою бабусею ОСОБА_2 , знає її потреби, має фінансову можливість дбати про неї та створювати необхідні побутові умови, забезпечувати її доглядом та лікуванням. У зв`язку із тим, що стан здоров`я ОСОБА_2 не покращується, а навпаки прогресує у негативну сторону, внаслідок чого остання не може усвідомлювати та керувати своїми діями, постала необхідність визнати бабусю заявника недієздатною, встановити над нею опіку з призначенням відповідного опікуна в особі її онука.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 недієздатною.

Встановлена опіка над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . До призначення опікуна недієздатній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради обов`язки зі здійснення опіки над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволені заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном відмовлено.

Строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною, встановлено у 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення мотивовано тим, що заявник надав суду належні та допустимі докази на підтвердження хвороби ОСОБА_2 , внаслідок чого остання не може усвідомлювати свої дії та крувати ними, що є підставою для визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки. Проте, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості ОСОБА_3 виконувати опікунські обов`язки над недієздатною матір`ю. Тому заявник не є єдиним родичем який може здійснювати опіку над недієздатною.

Не погодившись з рушенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про призначення його опікуном недієздатної.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не повно встановлені обставини у справі. Зроблені судом висновки про відсутність підстав для призначення заявника опікуном недієздатної особи не відповідають дійсним обставинам у справі та вимогам закону. А саме, суд не надав належної правової оцінки наданим заявником доказам того, що він є єдиним родичем, яий постійно проживає з недієздатною ОСОБА_2 , його вік, стан здоров`я та моральні якості відповідають вимогам законодавства до опікуна. Він один виявив бажання виконувати обов`язки опікуна та здатен забезпечити належний догляд і захист прав та інтересів бабусі. Відмова у призначенні заявника опікуном мотивована лише тим, що донька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , перебуваючи під тимчасовим захистом у країні ЄС скоро повернеться на територію України та зможе доглядати за своєю матір`ю. Проте зазначений висновок суду не відповідає дійсності та суперечить закону.

На підтвердження неможливості здійснювати догляд ОСОБА_3 за недієздатною ОСОБА_2 , заявником були надані до апеляційної інстанції наступні докази: відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19/3263-25 від 13.01.2025; листи від ОСОБА_4 №259538/3104721 від 17.12.2024, б/н від 24.07.2024, компанії UWV №5376.57.873 від 21.10.2024, №WW5376.57.873 RK від 11.10.20204, Науково-документаційного центру WODС від 01.2024, Національного інститу громадського здоров`я, добробуту та спорту, компанії з опитування населення Нідерландів від 23.09.2024, компанії Dianostiekvoor від 20.11.2024.

Заявник пояснює, що зазначені докази не були подані до суду першої інстанції, оскільки частина цих документів була складена відповідними установами та державними органами м. Ейндговена вже після ухвалення рішення у справі. Крім того, через необхідність пересилання документів з Нідерландів до України та виконання нотаріального перекладу кожного з них, їх подання до суду першої інстанції до ухвалення рішення було неможливим, оскільки цей процес потребував значного часу. А також посилався на те, що нормами діючого законодавства не вимагається надання документів підтверджуючих про наявність/відсутність інших членів сім`ї або близьких родичів які могли б здійснювати догляд за недієздатною особою.

В частині визнання ОСОБА_2 недієздатною та встановлення над нею опіки рішення суду не оскаржується і тому судом не переглядається.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4, 5 Стаття 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Відповідно до статті 376 ЦПК України неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права є підставами для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 ,що підтверджується даними паспорту громадяникна України ( т.1 а.с. 9 11)

ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який було розірвано 25.06.2005, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.14).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (т. 1 а.с.13), дочкою ОСОБА_2 є ОСОБА_6 . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 3 від 13.07.2024 щодо зміни прізвища ОСОБА_6 після реєстрації шлюбу на ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 29)

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 28.07.1989 підтверджується, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 після реєстрації шлюбу на ОСОБА_3 , тобто онуком ОСОБА_2 (т.1 а.с. 29)

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2931 від 27.06.2024 ДУ «Інститут неврології психіатрії та наркології», ОСОБА_2 має діагноз: дисциркуляторна гіпертонічна, атеросклеротична енцефалопатія III ст. з лікворно-венозною дистензією, вестибуло-атактичним, астенічним синдромами, синдром судинної деменції (лакунарна хвороба мозку). Цервікокраніалгія (м`язово-тонічний варіант) на тлі розповсюдженого остеохондрозу хребта, нестабільної форми. Відкритокутова оперована ІІІ-а глаукома, артифакія лівого ока, термінально оперована субкомпенсована глаукома, артифакія правого ока (т. 1 а.с.35-36).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5661 від 03.07.2024 року КНП «Міська клінічна лікарня №8» ХМР, повний діагноз ОСОБА_2 : ІХС: гострий (27.06.2024) не Q інфаркт міокарда передньої стінки лівого шлуночка. Стенозуючий атеросклероз коронарних артерій. Гіпертонічна звороба ІІІ стадія, 1 ступеня, ризик 4. Супутні захворювання: дисциркуляторна енцефалопатія змішаного генезу III стадії, післяопераційний гіпотиреоз середньої важкості, відкритокутова оперована III глаукома, артифакія лівого ока, термінальна оперована субкомпенсована глаукома, артифакія правого ока (а.с.37-38).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 724 від 17.10.2024 Харківської Філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі судинної деменції. На теперішній час, відповідно до свого психічного стану, ОСОБА_2 нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

У розділі «Дані клінічного дослідження особи, виявлені під час проведення експертизи зазначено, що ОСОБА_2 мету проведення судово-психіатричної експертизи самостійно сформулювати не змогла, зазначила, що їй нічого не потрібно, онуку потрібна якась медична довідка (т. 1 а.с.208-210).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до опікунської ради Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради із заявою з проханням вирішити питання щодо доцільності призначення його опікуном над бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає разом з ним, у разі визнання останньої недієздатною.

Відповідно до подання про встановлення опіки від 21.11.2024 за № 1821/0/161-24 адміністрація Салтівського району Харківської міської ради вважає за доцільне, у разі визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною призначити опікуном над нею ОСОБА_1 . В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_1 працює, має постійний дохід, його стан здоров`я задовільний, до кримінальної відповідальності не притягувався. Чоловік ОСОБА_2 помер у 1992 році. Донька ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заперечувала проти призначення опікуном над її матір`ю ОСОБА_2 , 1942 року народження, її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 2 а.с.1- 2).

Донька ОСОБА_2 ОСОБА_3 31.07.2024 звернулась до опікунської ради адміністрації Салтівського району Харківської області із заявою, в якій вказала на те, що вона проживає в Нідерландах по теперішній час, працює, а тому не має можливості здійснювати догляд за матір`ю, прохала призначити опікуном над її матір`ю сина ОСОБА_1 , який постійно проживає разом зі своєю бабусею та здійснює за нею догляд (т. 2 а.с.4).

Зявником долучені до матеріалів справи докази, які підтверджують те, що ОСОБА_8 вимушено виїхала за межі України, а саме в м. Ейндховен, Нідерланди, де вона проживає та де їй було надано тимчасовий захист, на підтвердження чого надав закордонний паспорт ОСОБА_3 , лист від мера м. Ейндховен, Нідерланди від 12.04.2022 із нотаріальним перекладом та довідку Міністерства Юстиції та безпеки Нідерландів від 09.02.2023 із нотаріальним посвідченням ( а.с. т.1 64 75).

ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до кримінальної відповідальності не притягувався (т. 1 а.с.76), у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває (т. 1 а.с.62-77).

Відповідно до частини 1 статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина 1 статті 40 ЦК України).

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Відповідно до частини 1 статті 41, статті 58 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно з частиною 1 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Частиною 1 статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Виходячи з аналізу частини 1 статті 60 ЦК України та частини 1 статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21).

До встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування (стаття 65 ЦК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Визнавши ОСОБА_2 недієздатною та встановвши над нею опіки суд, до призначення опікуна поклав обов`язки зі здійснення опіки над ОСОБА_2 на орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради.

Згідно з частиною 1 статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні стосунки між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Подібні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. У Правилах також зазначено, що опікун призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

При цьому колегія суддів зауважує, що законодавцем вказано саме про подання органу опіки і піклування, а не про звернення останнім до суду із відповідною заявою та не наведено обмежень щодо правового механізму отримання відповідного поданняпід час розгляду заяви у судовому порядку.

Матеріали справи свідчать, що 21.11.2024 року ОСОБА_1 звертався до опікунської ради Салтівського району Харківської міської ради з заявою про призначення його опікуном його бабусі ОСОБА_2 ..

За результатами розгляду вказаної заяви опікунською ради адміністрації Салтівського району Харківської міської ради підготовлено подання про доцільність призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном над своєю бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у разі визнання її недієздатною та направлене подання до суду про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 ( т.2 а.с. 1 2 ).

Як вбачається з зазначеного подання, опікунською радою були вивчені умови проживання сім`ї потенційного опікуна та протипоказань не виявлено ОСОБА_1 працює, має постійний дохід. Згідно медичного висновку стан здоров`я задовільний, до кримінальної відповідальності не притягувався. Чоловік ОСОБА_2 помер у 1992 році. Донька ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , не заперечувала проти призначеня опікуном над її матір`ю, ОСОБА_2 , її сина, ОСОБА_1 .

Даних, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявні неприязні стосунки, або, що призначення заявника опікуном над рідною бабусею суперечитеме інтересам останньої матеріали справи не містять.

Відповідно до змісту статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцієюі законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до вимог ч 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, лише якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього

З огляду на особливості розгляду справ в порядку окремого провадження та зазначені апелянтом поважні причини неповдання доказів до суду першої інстанції, судова колегія приймає надані апелянтом докази, що підтврджують факт непроживання доньки зацікавленої особи в Україні.

А саме, відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19/3263-25 від 13.01.2025 вбачається що ОСОБА_9 починаючи з 24.02.2022 року 5 в`їзжала на територію України та 6 разів виїзжала із неї, зокрема останній її виїзд відбувся 23.10.2024 ( т. 2 а.с. 87).

Даними листів Муніципалітету Ейдховена №259538/3104721 від 17.12.2024, б/н від 24.07.2024 щодо встановлення власного внеску, компанії UWV №5376.57.873 від 21.10.2024 про дослідження правил щодо працевлаштування, №WW5376.57.873 RK від 11.10.20204 про отримання допомоги по безробіттю, Науково-документаційного центру WODС від 01.2024 про життя в Нідерландах, Національного інститу громадського здоров`я, добробуту та спорту, компанії з опитування населення Нідерландів про запрошення зробити щеплення від корони, регіонального координуючого гастроентеролога д-р Шравен від 23.09.2024 про результат загальнонаціонального обстеження на рак кишечника, компанії Dianostiekvoor від 20.11.2024 про відвідування медичного закладу підтверджується, що ОСОБА_3 на даний час проживає за межами України та має тимчасовий захист в м. Ейндховен, Нідерланди.

З огляду на докази, що досліджувалися в суді першої та апеляційної інстанції судова колегія вважає, що ОСОБА_3 не задатна виконувати обов`язки опікуна недієздантої ОСОБА_2 на відстані та вважає, що висновок суду про наявну у неї можливість виконання таких обов`язків після повернення в Україну є припущенням.

Питання про призначення ОСОБА_3 опікуном залежить від стану здоров`я, поведінки останньої та відносин між нею та подопічною, тому не може бути вирішено на майбутнє.

Оскільки недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння, а держава несе обов`язок забезпечити захист та реалізацію їх прав та створити умови для задоволення їхніх потреб, судова колегія, вважає що відмова заявнику у призначенні його попікуном недієздатної бабусі суперечитиме інтересам останньої.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Отже, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 ..

У відповідності до вимог частини 2 статті 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року у частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 в цій частині задовольнити.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНКОПП НОМЕР_4 місце проживання АДРЕСА_1 ) опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНКОПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.Повний текст постанови складено 14 березня 2025 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук