_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/412/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Огренич І.В.

за участю секретаря Коростій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на (одну другу) частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому позивачка посилається на те, що за період перебування у шлюбі з ОСОБА_5 ними як подружжям було повністю сплачено пайовий внесок за вказану квартиру. Після розірвання шлюбу, ОСОБА_5 зареєстрував за собою право власності на цю квартиру. У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, перебуваючи на момент смерті у шлюбі з ОСОБА_4 . Із заявами про прийняття спадщини звернулися до нотаріусу дочки позивачки та ОСОБА_5 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також дружина померлого ОСОБА_4 . З огляду на викладені обставини, враховуючи, що реєстрація права власності на квартиру була проведена після розірвання шлюбу позивачки з ОСОБА_5 , для захисту свого права спільної власності позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на частину квартири як на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя позивачки та померлого ОСОБА_5 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представник позивачки подав до суду клопотання про витребування доказів по справі та просив витребувати з Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2024 року вказане клопотання було задоволено та зобов`язано Приморську державну нотаріальну контору у місті Одесі надати до суду належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

31.12.2024 до суду надійшли матеріали спадкової справи.

10.02.2025 протокольною ухвалою суду справа призначена до судового засідання на 11.03.2025 для розгляду справи по суті.

Представник позивача адвокат Розенбойм Ю.О. у судове засідання 11.03.2025 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Цимбал С.Ю. у судове засідання 11.03.2025 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність, позов визнав, наслідки подання такої заяви роз`яснені та зрозумілі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання 11.03.2025 не з`явилися, надали до суду спільну заяву про розгляд справи у відсутність, позов визнали, наслідки подання такої заяви роз`яснені та зрозумілі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 04.10.1983 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, актовий запис №636, що підтверджено наявною у матеріалах справи посвідченою копією свідоцтва про укладання шлюбу від 04.10.1983.

21.06.2000 шлюб між позивачкою та ОСОБА_5 було розірвано на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 22.12.1999 №2-4198, (набрало законної сили 04.01.2000), та згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) 12.07.2024.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в шлюбі у позивачки та ОСОБА_5 народилась донька ОСОБА_7 (прізвище на теперішній час ОСОБА_8 ), та ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 07.02.1984 РАГСом Ставропольского району, свідоцтвом про народження, виданим відділом РАГСу Київського РВК м.Одеси від 21.11.1991.

В 1992 році, тобто в період перебування у шлюбі, позивачкою та її чоловіком ОСОБА_5 було повністю сплачено пайовий внесок за квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний 3 ЧМП» від 09.09.2014 вих №15.

В спірній квартирі позивачка зареєстрована з 1990 року та постійно проживає з двома дітьми, оплачує квартплату, всі комунальні платежі та ремонти, що підтверджено довідкою ЖБК «Молодіжний-3 ЧМП» від 16.07.2024 вих №16/07-2024.

09.08.2002 ОСОБА_5 було укладено шлюб із ОСОБА_4 , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб, виданого 09.08.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану МРУЮ м.Одеса.

Реєстрація права власності на спірну квартиру була здійснена ОСОБА_5 на своє ім`я 13 січня 2016 року, що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме маи?но та Реєстру прав власності на нерухоме маи?но, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого маи?на щодо об`єкта нерухомого маи?на від 13.08.2024 №390666368.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) 17.05.2024.

Матеріалами спадкової справи, що надані Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одесі, підтверджено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулися відповідачі у справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Надаючи правову оцінку встановленим вище обставинам, суд виходить з наступних положень законодавства України.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст.316-317 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч.1 ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Стаття 177 ЦК України відносить до об`єктів цивільних прав майнові права, під якими розуміються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про інвестиційну діяльність» суб`єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави. Інвестори - суб`єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об`єкти інвестування. Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності. Учасниками інвестиційної діяльності можуть бути громадяни та юридичні особи України, інших держав, які забезпечують реалізацію інвестицій як виконавці замовлень або на підставі доручення інвестора.

Згідно із ч.1 ст. 1 вказаного Закону інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект. Такими цінностями можуть бути: кошти, цільові банківські вклади, паї, акції та інші цінні папери (крім векселів).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Аналіз наведених норм свідчить, що набуті в період шлюбу майнові права щодо об`єкта незавершеного будівництва, підлягають поділу між подружжям як їх спільне сумісне майно.

Подібні висновки наведені у Постановах ВС (КЦС) від 09.02.2021 року №127/18808/18, від 13.01.2021 року №759/16026/14-ц, від 23.10.2019 року №711/9555/16-ц, від 14.09.2021 № 359/5719/17.

Також суд зазначає, що за правовою позицією Верховного Суду державна реєстрація не є способом набуття права власності, а виступає лише засобом підтвердження фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі визначених законом документів (Постанови ВС (КЦС) від 21.05.2020 № 361/3462/17, від 03.10.2022 № 904/5955/19, від 27.06.18 - №921/403/17-г/6).

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При таких обставинах та з огляду на придбання спірної квартири в період шлюбу, визнання відповідачами позовних вимог, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 12,13, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) право власності на частину квартири АДРЕСА_4 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено та підписано 14.03.2025.

Суддя І. В. Огренич