ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 619/4209/24
Номер провадження 22-ц/818/771/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,

суддів Маміної О.В., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 серпня 2024 року в складі судді Остропілець Є.Р. по справі № 619/4209/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 19 жовтня 2023 року між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1151-350-2, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн, строком на 365 днів до 18 жовтня 2024 року, шляхом переказу на його платіжну карту № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277, 5% річних).

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб - сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з Умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «ФК «Процент», викладені для загального доступу в мережі Інтернет на сайті https://procent.com.ua/uk/about_us.

Відповідач зареєструвався на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнивши анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування Кредитного договору шляхом підписання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Сума кредиту по укладеному кредитному договору перераховується на платіжну карту відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів або іншим способом за правилами міжнародних платіжних систем.

Таким чином, виключно особа відповідача може отримати кредит на належну їй платіжну картку НОМЕР_1 після укладення кредитного договору.

Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 561403 направлявся відповідачу 19 жовтня 2023 року о 13:04:13 годині шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_2 , який зазначений у кредитному договорі та ІТС.

Кредитний договір був підписаний 19 жовтня 2023 року шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 561403 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі інтернет https://procent.com.ua.

Кредитні кошти були відправлені відповідачу 19 жовтня 2023 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується чеком.

В межах строку кредитування відповідач був зобов`язаний сплачувати проценти періодичними платежами кожні 16 днів. Починаючи з 04 листопада 2023 року відповідач мав повернути всю заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом. Однак, відповідач своєчасно не сплатив нараховані відсотки відповідно до Графіку платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість за нарахованими процентами, починаючи з 04 листопада 2023 року.

Вказав, що звертає стягнення виключно на прострочені до оплати проценти за користування кредитом за період з 19 жовтня 2023 року по 30 травня 2024 року в розмірі 39 200,00 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1151-350-2 від 19 жовтня 2023 року по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 39 200,00 грн за період з 19 жовтня 2023 року по 30 травня 2024 року, судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 22 серпня 2024 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Процент» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Кредитним договором № 1151-350-2 від 19 жовтня 2023 року по нарахованим та несплаченим процентам за період з 19 жовтня 2023 року по 30 травня 2024 року у розмірі 39 200,00 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Заочне рішення суду мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено отримання відповідачем від ТОВ «ФК «Процент» кредитних коштів шляхом перерахування на зазначену в кредитному договорі банківську картку у розмірі 5 000,00 грн. Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 39 200,00 грн, наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі, а також стягнення судових витрат.

26 вересня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» представниця ОСОБА_1 - адвокат Ястребова Є.Б. подала заяву про скасування заочного рішення, мотивовану тим, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2024 року заяву адвоката Ястребової Є.Б., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

На вказане судове рішення 01 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» Ястребова Є.Б. , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що умови кредитного договору № 1151-350-2 від 19 жовтня 2023 року суперечать чинному законодавству та нормам, на які позивач посилається у позові. ОСОБА_1 із змісту договору чітко розумів, що відсотки за користування кредитом виплачуються у розмірі 3,5 % річних від суми кредиту. Позивачем не надано належних доказів підписання кредитного договору № 1151-350-2 від 19 жовтня 2023 року. Розрахунок заборгованості не є доведеним. Розмір нарахованих відсотків у сумі 39 200,00 грн суперечить чинному законодавству, зокрема, Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів», а також принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків по відношенню до позичальника, як споживача фінансових послуг, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором. Додані докази не свідчать про те, що кредитодавцем були перераховані кошти у сумі 5 000,00 грн на банківський рахунок ОСОБА_1 . Зокрема, чек з платіжного сервісу "FONDY" не дає підстави вважати, що кошти у розмірі 5000,00 грн були направлені ОСОБА_1 саме від позивача. На чеку відсутня дата валютування, ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ, номер IBAN рахунку. Також з виписки по рахунку не вбачається, що кошти у розмірі 5000,00 грн надійшли саме від позивача. В анкеті-заяві на кредит № 11914 від 19 жовтня 2023 року вказано номер мобільного телефону: НОМЕР_2 та електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 , які не належать відповідачу, що підтверджується й листом № 20.1.0.0.0/7-240815/32285 від 19 серпня 2024 року АТ КБ "ПриватБанк". Матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, та факту отримання саме ОСОБА_1 цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі, отримання саме відповідачем кредитних коштів. Позивачем не надано документів щодо підтвердження права підпису документів адвокатом Руденком К.В. від імені ТОВ «ФК «Процент». Також позивачем не надано ліцензії на надання кредитних послуг станом на час укладення кредитного договору. Товариством не було надано договір про надання правничої допомоги та попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат. Заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн є необґрунтованою, оскільки не відповідає критеріям співмірності заявленої до стягнення суми витрат на юридичні послуги позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та критерію реальності таких витрат. Розмір судових витрат не підтверджено належними доказами.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 серпня 2024 рокув порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 жовтня 2023 року між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1151-350-2, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн, строком на 365 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних) (а.с. 10-11).

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 16 днів.

Відповідно до п.п. 2.4.1. кредитного договору позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Сума кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 8 цього договору у строки відповідно до графіку визначеному у додатку №1. Нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника до дня повернення суми кредиту, визначеної у пункті 1.1 цього договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства, зазначений в пункті 8 цього договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п.4.1-4.2 кредитного договору).

Відповідно до п. 4.4 кредитного договору, у разі прострочення з оплати чергового платежу нарахування процентів за кредитом, позичальник зобов`язаний протягом 16 календарних днів сплатити заборгованість по простроченим нарахованим процентам, строк платежу яких настав, а також фактично нараховані проценти за користування кредитом станом на дату оплати.

Кредитний договір був підписаний 19 жовтня 2023 року шляхом введення позичальником електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 561403 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі інтернет https://procent.com.ua.

Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 561403 направлявся відповідачу 19 жовтня 2023 року о 13:04:13 годині шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_2 , який зазначений у кредитному договорі та ІТС.

Також 19 жовтня 2023 року за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 561403 ОСОБА_1 підписав додатки № 1, № 2, № 3 до кредитного договору, в яких викладені таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графік платежів та реальна річна процентна ставка за договором, надано згоду на обробку персональних даних і відступлення права вимоги, а також вказані три контактні номери телефону ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ) (а.с. 9).

На підтвердження укладення кредитного договору № 1151-350-2 від 19 жовтня 2023 року, окрім самого договору, позивач надав витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи https://procent.com.ua, який містить хронологію дій щодо укладення кредитного договору, а також Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФК «Процент» (а.с. 15-20).

Кредитні кошти були відправлені відповідачу 19 жовтня 2023 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується чеком з платіжного сервісу "FONDY" (а.с. 12).

З відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 19 серпня 2024 року № 20.1.0.0.0/7-240815/32285 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_5 . Фінансовий номер телефону НОМЕР_6 . Інші телефони, що знаходяться в анкетних даних: НОМЕР_7 , НОМЕР_3 , НОМЕР_6 (а.с. 61).

З наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що 19 жовтня 2023 року на його картку здійснено декілька переказів, серед яких і зарахування переказу на суму 5000,00 грн, а також здійснена низка оплат на ігрових сайтах (а.с. 62-63).

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором заборгованість ОСОБА_1 за нарахованими за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом та несплаченими процентами за користування кредитом за період з 19 жовтня 2023 року по 30 травня 2024 року становить 39 200,00 грн (5000,00 грн *3,5%*224 дні), що підтверджується детальним розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с. 13-14).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З договору № 1151-350-2 від 19 жовтня 2023 року між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

З доводами апеляційної скарги відповідача щодо того, що ТОВ «ФК «Процент» не підтверджено належними доказами факту підписання ним договору та надання йому кредитних коштів за цим договором, колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Кредитний договір № 1151-350-2 від 19 жовтня 2023 року містить паспортні дані ОСОБА_1 , його РНОКПП, відомості щодо адреси місця реєстрації, електронної адреси та номеру телефону. Доказів того, що такі дані товариством отримано не від нього, та що вони використані будь-якими особами незаконно, відповідачем не надано.

Посилання ОСОБА_1 на те, що номер телефону НОМЕР_2 та адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказані у договорі, йому не належать, та він має інший номер телефону - НОМЕР_6 , колегія суддів вважає непереконливими, оскільки особа не позбавлена можливості мати декілька різних номерів телефону та адрес електронної пошти. До того ж, як вбачається з відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 19 серпня 2024 року № 20.1.0.0.0/7-240815/32285, серед номерів телефонів, що знаходяться в анкетних даних ОСОБА_1 , є номер НОМЕР_3 , і саме такий номер телефону вказаний серед трьох номерів, які позичальник зазначив у додатку № 3 до кредитного договору № 1151-350-2 від 19 жовтня 2023 року (а.с. 9).

Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт, та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21.

Отже, відповідач уклав із ТОВ «ФК «Процент» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором 561403), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Враховуючи алгоритм дій, які необхідно вчинити особі, яка укладає в електронній формі кредитний договір із ТОВ «ФК «Процент», колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності укладання договору саме відповідачем.

Кредитний договір є чинним, недійсним судом не визнаний.

З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 березня 2021 у справі № 607/11746/17).

Пунктом 1.7 кредитного договору № 1151-350-2 від 19 жовтня 2023 року передбачено, що товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , що належить позичальникові. Переказ суми кредиту здійснюється через платіжний сервіс FONDY (ТОВ «ФК «Елаєнс») або іншим способом.

Кредитні кошти були відправлені відповідачу 19 жовтня 2023 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується чеком з платіжного сервісу "FONDY" (а.с. 12).

Належність ОСОБА_1 картки № НОМЕР_5 підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 19 серпня 2024 року № 20.1.0.0.0/7-240815/32285 (а.с. 61).

Переказ 19 жовтня 2023 року на суму 5000,00 грн підтверджується також наданою АТ КБ «ПриватБанк» випискою по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 62-63).

Виходячи з наведеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 5000,00 грн.

За період з 19 жовтня 2023 року по 30 травня 2024 року позивачем нараховано позичальнику проценти за користування кредитом у розмірі 39 200,00 грн, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості, наданим позивачем, та відповідає умовам кредитного договору про сплату процентів за фіксованою ставкою 3,5% на день (5000,00 грн *3,5%*224 дні).

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він розумів положення про сплату відсотків за кредитним договором таким чином, що процентна ставка становить 3,5% річних, колегія суддів відхиляє, оскільки з умов договору чітко та недвозначно вбачається, що процентна ставка за користування кредитом становить 3,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, а також окремо вказана річна процентна ставка 1277,50 грн. Крім того, ОСОБА_1 підписав і погодився з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіком платежів та реальної річної процентної ставки за кредитним договором, в якій вказано розмір процентів за користування кредитом та реальну річну процентну ставку (а.с. 9).

Відповідачем не надано до суду контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити, чи інший доказ про невірність нарахованих відповідачем процентів за користування кредитними коштами. Відповідач не надав суду будь - яких доказів, які б свідчили про повернення ним тіла кредиту чи сплату відсотків за користування кредитними коштами у будь - якій частині.

Виходячи з викладеного, встановивши укладення між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 19 жовтня 2023 року кредитного договору, перерахування відповідачу кредитних коштів, відсутність сплати боргу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом за період з 19 жовтня 2023 року по 30 травня 2024 року у розмірі 39 200,00 грн.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що розмір нарахованих відсотків у сумі 39 200,00 грн суперечить чинному законодавству, зокрема, вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування", згідно яких сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін, є необґрунтованими, оскільки вказана норма стосується розміру саме неустойки та платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань за договором, а не відсотків, що нараховані за правомірне користування кредитними коштами.

Також колегія суддів відхиляє й посилання відповідача на те, що встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочення є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків по відношенню до позичальника, як споживача фінансових послуг, встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором, адже проценти за правомірне користування кредитними коштами за своєю природою не є компенсацією за невиконання зобов`язань, їх розмір узгоджений сторонами, та позичальник, укладаючи кредитний договір, на власний розсуд погодився саме з таким розміром процентної ставки, підписав кредитний договір без зауважень та не скористався своїм правом на відмову від договору.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що позивачем не надано документів на підтвердження права підпису документів від імені ТОВ «ФК «Процент» адвокатом Руденком К.В., є безпідставними, адже умовами довіреності від 03 червня 2024 року передбачено право адвоката Руденка К.В. підписувати від імені товариства необхідні документи (а.с. 27).

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що позивачем не надано ліцензії на надання кредитних послуг станом на час укладення кредитного договору, адже з відомостей з Комплексної інформаційної системи Національного банку України, що є загальнодоступними на веб сайті Національного банку України, вбачається наявність у позивача відповідних ліцензій станом на 19 жовтня 2023 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду по суті спору та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Разом з тим, колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неспівмірності суми витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, що стягнута з нього на користь позивача, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що інтереси ТОВ «ФК «Процент» представляв адвокат Руденко К.В. на підставі договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року та довіреності від 03 червня 2024 року (а.с. 25-27).

Пунктом 3.1. вказаного договору передбачено, що вартість послуг виконавця становить 9000,00 грн за складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника.

Як вбачається з акту від 07 червня 2024 року приймання - передачі наданих послуг № 1 до договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року, адвокатом Руденком К.В. надано ТОВ «ФК «Процент» послуги з підготовки позовних заяв про стягнення заборгованості по боржникам згідно реєстру № 1 від 07 червня 2024 року вартістю 50 000,00 грн (а.с. 28).

З витягу з реєстру № 1 до вказаного акту приймання - передачі наданих послуг від 07 червня 2024 року вбачається, що у відповідності до умов договору виконавець Руденко К.В. підготував позовну заяву про стягнення заборгованості з боржника замовника ТОВ «ФК «Процент» - ОСОБА_1 за кредитним договором №1151-350-2 від 19 жовтня 2023 року та клопотання про витребування доказів, вартість - 9000,00 грн; склав адвокатський запит про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 за кредитним договором №1151-350-2 від 19 жовтня 2023 року, вартість - 1000,00 грн. Загальна кількість складених позовних заяв становить 5 штук, вартість 50 000,00 грн (а.с. 29).

Оплата ТОВ «ФК «Процент» вказаних послуг адвоката Руденку К.В. підтверджується платіжною інструкцією № 540 від 07 червня 2024 року АТ «Сенс Банк» на суму 50 000,00 грн (а.с. 30).

У позовній заяві товариством вказано, що ним понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, та ця сума входить до орієнтовного розрахунку судових витрат.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

З урахуванням складності та категорії справи (стягнення заборгованості за кредитним договором), обсягу доказів, наявності сталої судової практики, складання позовної заяви та клопотання про витребування доказів не потребувало від професійного адвоката значних зусиль та витрат часу. При цьому, колегія суддів бере також до уваги, що у провадженні адвоката перебувають аналогічні справи за позовами товариства до інших осіб, що підтверджується актом приймання - передачі наданих послуг від 07 червня 2024 року, тобто процесуальні документи у таких справах є типовими.

Враховуючи наведене, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, судова колегія дійшла висновку, що справедливим буде стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Процент» судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Таким чином, оскаржуване заочне рішення суду підлягає зміні зі зменшенням розміру судових витрат на надання професійної правничої допомоги, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Процент», з 10 000,00 грн до 4000,00 грн.

В іншій частині підстав для зміни чи скасування судового рішення не вбачається.

Оскільки судове рішення підлягає зміні лише в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу, а щодо вимог по суті спору залишено без змін, підстав для перерозподілу судових витрат за розгляд справи апеляційним судом немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 серпня 2024 року змінити, зменшивши розмір судових витрат на надання професійної правничої допомоги, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (, юридична адреса: м. Київ, вулиця Дегтярівська, 48), з 10 000,00 грн до 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

В іншій частині заочне рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 березня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина