ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/7640/20 Номер провадження 22-ц/814/808/25Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

учасники справи:

представник позивача Гусєва А.В.

відповідач ОСОБА_1

третя особа ОСОБА_2

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скарг ою Харківської міської ради

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 вересня 2024 року, ухвалене суддею Савченко Л.І., повний текст рішення складений 02 жовтня 2024 року

у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспарян Гамлет Аветікович, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Хоменко Альона Василівна, про скасування державної реєстрації прав та визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

21.12.2020 Харківська міська рада звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації прав та визнання договорів недійсними, в якому просила суд: - скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності №35832017); - визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продажу частки житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 від 19.03.2020 №941; - скасувати державну реєстрацію права власності на житлового будинку літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності № 36020839); - визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продажу частки житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 від 20.03.2020 №976; - скасувати державну реєстрацію права власності на житлового будинку літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності № 36039535); - визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо продажу житлового будинку літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 від 04.07.2020 №1152; - скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності № 37164769) (т.1 а.с. 2-9).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до ст. 4 ЗУ «Про місцеве самоврядування» (далі Закону) одним із принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 18-1 Закону орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Зазначає, що ст. 189 ЗК України передбачено здійснення сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами самоврядного контролю за використанням та охороною земель. На адресу Харківської міської ради надійшла заява від ОСОБА_1 щодо проведення обстеження по АДРЕСА_1 , з метою приватизації земельної ділянки. Вивченням інформації про державну реєстрацію нерухомого майна в Державних реєстрах було встановлено, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 було зареєстровано державним реєстратором Гаспаряном Г.А. 03.03.2020 лише на підставі двох документів від 02.03.2020: технічного паспорту та довідки ТОВ «Машбудторг» про набуття права власності на житловий будинок ОСОБА_4 , але за відсутності документів, що посвідчують право власності та відомостей про присвоєння такому об`єкту адреси. У подальшому ОСОБА_4 здійснив відчуження вказаного житлового будинку ОСОБА_3 на підставі договорів дарування №941 від 19.03.2020 та №976 від 20.03.2020. На даний час право власності на житловий будинок зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2020, яка і звернулася до Харківської міської ради з питання приватизації земельної ділянки. Разом з тим, встановлено, що за інформацією БТІ, власником житлового будинку по АДРЕСА_1 була ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.1999. Таким чином, вважає, що реєстрація права власності за ОСОБА_4 відбулася без переходу права власності від ОСОБА_7 , а тому реєстрація речових прав на спірний об`єкт та подальше його відчуження є протиправними. Вказує, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно порушує права міської ради як власника земельної ділянки, оскільки теперішній власник спірного будинку ОСОБА_1 звернулася до міської ради за приватизацією земельної ділянки, однак хто є дійсним власником спірного будинку ОСОБА_1 чи ОСОБА_7 встановити за наявними у міській раді документами неможливо. Також зазначає, що подальші дії щодо відчуження цього майна будуть порушувати інтереси набувачів. В обгрунтування порушених прав та законних інтересів міської ради посилається на те, що земельна ділянка під спірним об`єктом не перебуває ані у державній, ані у приватній власності, в силу чого є комунальною. Протиправне набуття прав на нерухоме майно породжує протиправне набуття прав на землю, яку воно займає, що свідчить про порушення прав та законних інтересів Харківської міської ради. Вважає, що належним способом захисту прав та законних інтересів Харківської міської ради є скасування державної реєстрації прав та припинення прав відповідача на спірне майно, визнання договорів щодо відчуження майна недійсними. Посилається також на те, що отримання відповідачем права власності на спірний будинок у майбутньому може призвести до вибуття земельної ділянки у порядку приватизації із власності територіальної громади без реальних підстав на набуття прав на спірний об`єкт, розташований на цій земельній ділянці.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.12.2020 задоволено заяву Харківської міської ради про забезпечення позову, накладено заборону відчуження на об`єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок літ. «А-1» по АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 45-48).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.06.2021 залучено до участі у справі третіх осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (т.1 а.с. 191-193).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.07.2021 залучено до участі у справі третіх осіб: приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Хоменко Альону Василівну та ОСОБА_2 (т.2 а.с. 26-28).

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14.03.2022 №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», справи, які перебували в провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова, підсудні Октябрському районному суду м. Полтави.

З 02.01.2023 справа №645/7640/20 (провадження №2/554/653/2023) перебувала на розгляді Октябрського районного суду м. Полтави (т.2 а.с. 197).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 вересня 2024 року у задоволенні позову Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспарян Гамлет Аветікович, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , приватний нотаріус ХМНО Харківської області Хоменко А.В., про скасування державної реєстрації прав та визнання договорів недійсними відмовлено.

Судовий збір віднесено на рахунок позивача.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з наданих сторонами та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом встановлено, що державна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 здійснена за ОСОБА_4 , договори купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 з подальшою їх реєстрацією укладені 19.03.2020, 20.03.2020 та 04.07.2020 між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Позивач Харківська міська рада є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , однак не є власником розміщеного на ній житлового будинку та стороною оспорюваних договорів купівлі-продажу. У порушення вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України позивачем не доведено суду наявності порушеного права як заінтересованої особи, щодо державної реєстрації права власності житлового будинку та недійсності договорів купівлі-продажу житлового будинку, як і належно не обґрунтовано, у чому саме полягає порушення прав позивача. Зокрема, Харківською міською радою не доведено, яким чином державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ,порушує права міської ради як власника земельної ділянки. Також суд першої інстанції визнав такими, що не доводять порушення прав позивача доводи про те, що подальші дії щодо відчуження цього майна будуть порушувати інтереси набувачів. Доводи Харківської міської ради про те, що протиправне набуття прав на нерухоме майно породжує протиправне набуття прав на землю, на якій воно розташоване, не свідчать про порушення прав та законних інтересів Харківської міської ради, оскільки, навіть у разі не здійснення державної реєстрації права власності на житловий будинок за ОСОБА_4 та подальшого його відчуження, вказана земельна ділянка перейшла б до нових власників нерухомого майна на підставі ст. 120 ЗК України.

В апеляційній скарзі представник Харківської міської ради Гусєва А.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Харківська міська рада звернулася до суду за захистом своїх порушених прав як власник земельної ділянки. Земельна ділянка по АДРЕСА_1 не перебуває ані у державній, ані у приватній власності, в силу чого є комунальною. Харківською міською радою рішень щодо надання земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок, у власність або у користування не приймалося. Інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації права власності або права користування вищевказаною земельною ділянкою відсутня. Це свідчить про порушення прав та законних інтересів Харківської міської ради як власника земельної ділянки під спірним самочинно реконструйованим об`єктом, стосовно якого незаконно проведено реєстрацію речових прав. Звертається увага на те, що за інформацією КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» власником житлового будинку по АДРЕСА_1 була ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.1999, право постійного користування земельною ділянкою під спірним будинком було лише у ОСОБА_7 , першого власника будинку, відповідно, лише вона мала право приватизувати цю земельну ділянку. Станом на сьогодні, земельна ділянка по АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності, а отже Харківська міська рада є її розпорядником. Харківська міська рада не може реалізувати свої повноваження щодо передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , оскільки таке право було лише у ОСОБА_7 . Судом першої інстанції встановлено що наказом Міністерства юстиції України №1873/5 від 26.05.2021 скасовано рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряна Г.А. від 06.03.2020 №51503818 про реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., за ОСОБА_4 . Так, колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції прийшла до висновку, що з відомостей Державного реєстру прав встановлено, що оскаржуване рішення прийняте за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію права власності, до якої не додано всіх необхідних документів для проведення державної реєстрації прав, а саме документу, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Крім того, долучені для проведення державної реєстрації прав документи не давали змоги однозначно встановити їх зміст, оскільки є нерозбірливими. Таким чином, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки воно прийняте державним реєстратором Гаспаряном Г.А. з порушенням вимог законодавства. ОСОБА_4 здійснив відчуження житлового будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101) по 1/2 частині ОСОБА_3 на підставі договорів дарування №941 від 19.03.2020 та №976 від 20.03.2020 відповідно. Вищевказані договори посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.I. Станом на теперішній час право власності на житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 . Згідно цієї інформаційної довідки з Реєстру ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 житловий будинок літ. «А-1» по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2020 №1152, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В. Так, ОСОБА_4 не мав права відчужувати спірний житловий будинок літ. «А-1» по АДРЕСА_1 , оскільки не набув на нього законних прав відповідно до вимог чинного на час державної реєстрації законодавства, а державна реєстрація права власності за ним була скасована. Відповідно укладені правочини мають бути визнані судом недійсними.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судове засідання апеляційного суду 17.03.2025 не з`явилися інші учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 19.02.2025 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на їх електронні кабінети та поштовим зв`язком у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.4 а.с. 47-57), які були доставлені до електронних кабінетів та повернуті до апеляційного суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», що згідно вимог ч.8 ст. 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 17.01.2025 (про призначення справи до апеляційного розгляду на 17.03.2025) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 04.07.2020 ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2020, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В., зареєстрованого у реєстрі за № 1152 (т.1 а.с. 32-33).

Вказаний житловий будинок належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Малаховою Г.І. 19.03.2020 за реєстровим №941. Номер запису про право власності: 36020839, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, а також на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Малаховою Г.І. 20.03.2020 за реєстровим №976. Номер запису про право власності: 36039535, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 (т.1 а.с. 30-31).

Право власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_4 державним реєстратором Гаспаряном Г.А. було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на підставі довідки №24 від 02.03.2020, виданої ТОВ «МАШБУДТОРГ», та технічного паспорту б/н від 02.03.2020, виданого ТОВ «МАШБУДТОРГ», що слідує із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №234734950 від 30.11.2020 (т.1 а.с. 34-36).

Наказом Міністерства юстиції України №1873/5 від 26.05.2021 скасовано рішення від 06.03.2020 №51503818, прийняте державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспарян Г.А. (т.1 а.с. 181).

Позивач вважає, що реєстрація речових прав державним реєстратором Гаспаряном Г.А. проведена за відсутності документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно, та відомостей про присвоєння такому об`єкту адреси, що суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127.

04.08.2020 ОСОБА_1 як власник житлового будинку по АДРЕСА_1 , звернулася до Харківської міської ради із заявою про обстеження земельної ділянки з метою приватизації від 04.08.2020 (т.1 а.с. 16).

За результатами обстеження був складений акт №1453/20 обстеження земельної ділянки від 18.09.2020, згідно якого площа земельної ділянки становить 0,0625 га, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 31.07.2020, №НВ-020 (кадастровий номер :09:039:0007), земельна ділянка використовується для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с. 17).

Із листа КП «Харківського міського БТІ» від 29.08.2019 за №1067670 та доданих матеріалів слідує, що за інформацією про зареєстроване право власності станом на 31.12.2012 (за матеріалами інвентаризаційної справи) житловий будинок по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12.02.1999 Сьомою Харківської державною нотаріальною конторою, р.№3-480 (т.1 а.с. 20-29, 238).

Із листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 16.04.2021 за №13989/26872/13/21/05.1 слідує, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Харківським міським відділом ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складений актовий запис про смерть №16074 від 01.11.2018 (т.1 а.с. 165-166). 01.11.2018 видано свідоцтво про смерть ОСОБА_7 29.10.2018, серія НОМЕР_1 (т.1 а.с. 179).

Після смерті ОСОБА_7 . Сьомою Харківською міською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_5 заведена спадкова справа №257/2019 від 20.04.2019, яка була зареєстрована у Спадковому реєстрі за №64092115 (т.1 а.с. 180, 189).

Також із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої ОСОБА_7 ОСОБА_6 (т.1 а.с. 219, 235).

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.12.2023 у справі №645/1514/23, яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного суду від 18.04.2024, у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на спадкування, витребування майна та визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено (т.3 а.с. 140-150).

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (пункт 34 частини першої статті 26) органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу. координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Харківська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки), виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону.

Виходячи із вимог статті 83 Земельного кодексу України презюмується належність земельних ділянок на території міста Харкова територіальній громаді міста з визначенням її власником Харківської міської ради.

Відповідно до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування, із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно вимог частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель комунальної власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Право власності чи користування землею фізичними особами набувається та реалізується в порядку і на підставах, визначених Конституцією України (ст. ст. 13, 14), Земельного кодексу України ст. ст. 78, 92, 93, 102-1, 116, 118, 119, 123, 125, 126 ЗК України) а також інших законів, що видаються відповідно до них (Закону «Про оренду землі», Цивільного кодексу України).

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях міської ради. Отже, правовою основою виникнення права користування земельною ділянкою є рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є: - скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності №35832017); - визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продажу частки житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 від 19.03.2020 №941; - скасування державної реєстрації права власності на житлового будинку літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності № 36020839); - визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладениого між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продажу частки житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 від 20.03.2020 №976; - скасування державної реєстрації права власності на житлового будинку літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності № 36039535); - визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо продажу житлового будинку літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 від 04.07.2020 №1152; - скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності № 37164769).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташоване нерухоме майно - житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами, власником якого є ОСОБА_1 , перебуває у комунальній власності Харківської міської ради, яка належним чином не довела, у чому саме полягає порушення її прав з огляду на державну реєстрацію речового права за ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно.

Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020, сформованого 24.04.2020, земельна ділянка, кадастровий номер :09:039:0007, площа 0,0625 га; розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); форма власності інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі - відсутня; інформація про документацію, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі на (місцевості). 11.04.2020: ТОВ «Інженерно Правовий Центр «Гранд». ОСОБА_8 ; орган, який зареєстрував земельну ділянку Відділ у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківські й області; дата державної реєстрації 24.04.2020 (т.2 а.с. 157).

Таким чином, земельна ділянка, кадастровий номер :09:039:0007, за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований об`єкт нерухомого майна - житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами, є сформованою та зареєстрована 24.02.2020Відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківські й області, однак, у Витягу від 24.04.2020 відсутні відомості про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі.

Стаття 81 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно ч.ч. 3-5,9,10 ст. 79-1 Земельного кодексу України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно ст. 316 ЦК України, яка визначає поняття права власності, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1,2 ст. 321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 04.07.2020 ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2020, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В., зареєстрованого у реєстрі за № 1152 (т.1 а.с. 32-33).

Згідно п.1 вказаного договору купівлі-продажу, цей житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 65,1 кв.м, житловою площею 38,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці розміром 0,0625 га, кадастровий номер якої :09:039:0007, інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020, що надано Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, дата формування витягу: 24.04.2020 т.1 а.с. 32).

Таким чином, інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі щодо земельної ділянки розміром 0,0625 га, кадастровий номер :09:039:0007, відсутня.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що є правильним висновок суду першої інстанції про те, що Харківська міська рада належним чином не довела, у чому саме полягає порушення її прав з огляду на державну реєстрацію речового права за ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташоване нерухоме майно - житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами.

Доводи апеляційної скарги про те, що Харківська міська рада звернулася до суду за захистом своїх порушених прав як власник земельної ділянки, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 не перебуває ані у державній, ані у приватній власності, в силу чого є комунальною, не заслуговують на увагу з вище вказаних підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що Інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації права власності або права користування вищевказаною земельною ділянкою відсутня і це свідчить про порушення прав та законних інтересів Харківської міської ради як власника земельної ділянки під спірним самочинно реконструйованим об`єктом, стосовно якого незаконно проведено реєстрацію речових прав, також не заслуговують на увагу, оскільки житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці розміром 0,0625 га, кадастровий номер якої :09:039:0007, за адресою: АДРЕСА_1 , був предметом раніше укладених цивільно-правових договорів між фізичними особами, по справі відсутні відомості щодо вказаного домоволодіння як самочинно реконструйованого об`єкту, чи проведення самочинних прибудов до житлового будинку чи інших господарських споруд у його складі, тобто на землі комунальної власності, як вважає позивач.

Доводи апеляційної скарги про те, що за інформацією КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» власником житлового будинку по АДРЕСА_1 була ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.1999, право постійного користування земельною ділянкою під спірним будинком було лише у ОСОБА_7 , першого власника будинку, відповідно, лише вона мала право приватизувати цю земельну ділянку, що станом на сьогодні земельна ділянка по АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності, а отже Харківська міська рада є її розпорядником, що Харківська міська рада не може реалізувати свої повноваження щодо передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , оскільки таке право було лише у ОСОБА_7 , то ці доводи не впливають на законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки предметом спору не є питання приватизація земельної ділянки.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 березня 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов