Справа № 375/2022/24
Провадження № 2/375/34/25
14 березня 2025 року селище Рокитне
Рокитнянський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Банах-Кокус О.В.
за участю секретаря судового засідання Потапенко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ББС Іншуранс" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку регресу,
Позов мотивовано тим, що 15 травня 2023 року о 22 год 15 хв ОСОБА_1 керуючи автомобілем DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричіпом "ROBUSTE S3900", державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по п-ту М. Бажана у м. Києві, для забезпечення безпеки дорожнього руху, перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, внаслідок чого під час руху в останнього відірвалось колесо та зіткнулось з автомобілем "Рено", державний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричіпом "KOGEL SN 24", який рухався позаду, що спричинило пошкодження вищевказаних транспортних засобів.
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2023 року у справі №753/9007/23, ОСОБА_1 , був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та відповідно винним у вчинені ДТП.
Цивільно-правова відповідальність транспорного засобу "DAF" реєстраційний номер № НОМЕР_1 було застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213354519.
Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
26 листопада 2024 року до Рокитянського районного суду Київської області звернувся представник ПАТ "СК"ББС Іншуранс" з вищевказаним позовом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу дану справу розподілено Банах-Кокус О.В. як судді-доповідчу.
Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 14 січня 2025року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
У судове засідання представник позивача не з`явився. В поданій позовній заяві просив справу розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, про поважність причин неявки суду не повідомив.У встановлений судом строк відзив на позов не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011року №17-рп/2011 згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.
Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення
Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних усправі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явивсяв судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Суд, на підставі статті 280 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 15 травня 2023 року о 22 год 15 хв керуючи автомобілем DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричіпом "ROBUSTE S3900", державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по п-ту М. Бажана у м. Києві, для забезпечення безпеки дорожнього руху, перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, внаслідок чого під час руху в останнього відірвалось колесо та зіткнулось з автомобілем "Рено", державний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричіпом "KOGEL SN 24", який рухався позаду, що спричинило пошкодження вищевказаних транспортних засобів, чим порушив п. 2.3.А ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2023року у справі №753/9007/23, ОСОБА_1 , був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та відповідно винним у вчинені ДТП.
На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки "DAF" реєстраційний номер № НОМЕР_1 був застрахований ПАТ "СК "ББС Іншуранс".
Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № 213354519.
17 травня 2023 року до ПАТ "СК "ББС Іншуранс" (колишня назва ПАТ "СК "Брокбізнес") із заявою звернувся власник пошкодженого транспортного засобу "Рено", державний номерний знак НОМЕР_3 з приводу виплати страхового відшкодування в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору,
2 серпня 2024 року ПАТ "СК "ББС Іншуранс" вживалися заходи щодо досудового врегулювання даного спору, позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу (вих. № 108410/ІНС).
Однак, вказана вимога залишилась невиконана відповідачем.
Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Тобто, відповідальність за шкоду несе особа, яка її завдала. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За змістом статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно із статтею 979 ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
У Законі України «Про страхування»встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону).
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Статтями 3 та 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована.
Пунктами 1.4, 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що особи, відповідальність яких застрахована - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Забезпечений транспортний засіб це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно абзацу г) підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 цього ж Закону Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
Згідно із частиною 1 статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди, а, відтак, суд дійшов висновку, що вимога позивача є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.
Враховуючи вищенаведене, суд, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання про наявність визначених законом підстав для задоволення позову в повному обсязі.
При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн, а тому на підставі статті 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ББС Іншуранс" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку регресу- задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП:невідомий, зареєстрованний за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 14 березня 2025 року.
Суддя Олена БАНАХ-КОКУС