ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

17 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/20835/21

Провадження № 22-ц/820/888/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 листопада 2022 року (суддя Чевилюк З.А.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за позикою та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним.

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за позикою.

Крім того, у листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом про визнання договору позики недійсним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 листопада 2022 року у задоволенні позовів відмовлено.

27 травня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, одночасно із апеляційною скаргою апелянт звернувся до суду із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення з наведених у ньому підстав. Зокрема, зазначивши, що рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08 листопада 2022 року відповідно до вимог ЦПК України він не отримував. Про оскаржуване рішення стало відомо 20 травня 2024 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Вважав вказані обставини поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 29 травня 2024 року, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено та поновлено йому строк апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції та залишено апеляційну скаргу без руху.

В подальшому, судом апеляційної інстанції відкрито провадження у даній справі та за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 ухвалено судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в повному обсязі.

Під час перегляду судом касаційної інстанції, постанови Хмельницького апеляційного суду від 29 серпня 2024 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 серпня 2024 року, ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 17 червня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 29 травня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2021 року позов прийнятий до розгляду та відкрито провадження у справі.

Судові засідання призначалися судом не одноразово, у період з 25 жовтня 2021 року по 08 листопада 2022 року.

При цьому, в матеріалах справи є поштове повідомлення про вручення судових повісток ОСОБА_1 , а саме 24 грудня 2021 року та 20 січня 2022 року.

11 лютого 2022 року ОСОБА_1 направлено на адресу суду судові пояснення, в яких серед іншого просив, розгляд справи проводити за його відсутності.

Оскаржуване судове рішення було ухвалено 08 листопада 2022 року, повний текст якого виготовлено 15 листопада 2022 року.

Апеляційна скарга подана 27 травня 2024 року.

Обґрунтовуючи підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, що рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08 листопада 2022 року відповідно до вимог ЦПК України він не отримував. Про оскаржуване рішення стало відомо 20 травня 2024 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно із частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Частиною другою статті 358 ЦПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Тлумачення вказаної правової норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Заявник із великим ступенем зацікавленості повинен проявляти інтерес про хід розгляду судом ініційованої ним справи. У разі відсутності обставин непереборної сили, ігнорування позивачем (заявником) протягом тривалого періоду часу судового провадження, відкритого за його позовною заявою (заявою, скаргою), свідчить про недобросовісну поведінку та порушення основоположних засад цивільного процесу.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що, ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення (див.: постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року у справі № 9901/471/21, провадження № 11-114заі23, від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18, провадження № 14-29цс24 та інші).

Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, заява № 3236/03, згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Положення статті 358 ЦПК України передбачають можливість поновлення строків на апеляційне оскарження лише у випадку, коли сторона не була повідомлена про розгляд справи і не знала про судове рішення, а також внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Проте, матеріали справи підтверджують, що апелянт двічі належним повідомлений про розгляд справи, а саме 24 грудня 2021 року та 20 січня 2022 року, крім того направляв до суд письмові пояснення у справі, а наведені причини пропуску строку на подання апеляційної скарги не свідчать про наявність непереборних обставин, які б перешкоджали подати апеляційну скаргу своєчасно, тому відсутні підстави для відкриття апеляційного провадження та розгляду клопотання про поновлення строку, так як апеляційна скарга подана більш ніж через півтора роки з моменту ухвалення судового рішення.

Отже, згідно вимог норми ч. 2 ст. 358 ЦПК України апеляційне провадження у справі не може бути відкрите.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 листопада 2022 року - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова