Справа №463/8736/24
Провадження №2/463/258/25
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

18 березня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: Онишкевича О.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

адвокат Швець Д.Ю., діючи в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру серії ВС №1310469 від 17 вересня 2024 року, звернуся до суду через систему «Електронний суд» з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова в електронній формі через систему «Електронний суд» 18 вересня 2024 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України 19 вересня 2024 року було отримано витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 19 вересня 2024 року позов було залишено без руху.

25 вересня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» на виконання вказаної вище ухвали надійшла заява представника позивача Швеця Д.Ю. про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 26 вересня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження у такій, призначено підготовче засідання; залучено до участі у справі у якості третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Надалі справу неодноразово було призначено до розгляду в підготовчих засіданнях, зокрема протокольною ухвалою підготовчого засідання 16 жовтня 2024 року судом було зобов`язано третю особу Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради як орган опіки та піклування надати висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , у зв`язку з чим у розгляді справи оголошено перерву.

В наступному підготовчому засіданні 27 листопада 2024 року у розгляді справи було оголошено перерву у зв`язку з ненаданням висновку органу опіки та піклування.

13 грудня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» від представника третьої особи Личаківської РА ЛМР Андрес Л.П., що діє в порядку самопредставництва юридичної особи на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та довіреності у порядку передоручення від 25 червня 2024 року, надійшла заява, якою на виконання ухвали суду надано висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , у поданій заяві також просить проводити розгляд справи у відсутності представника Личаківської РА ЛМР як органу опіки та піклування.

Водночас підготовче засідання 13 грудня 2024 року не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у Львівській області, наступний розгляд справи призначено на 15 січня 2025 року.

Ухвалою суду від 15 січня 2025 року закрити підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 11 лютого 2025 року та 24 лютого 2025 року.

Водночас, в судовому засіданні 11 лютого 2025 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою у таке учасників справи, зокрема першою неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача.

В наступне судове засідання 24 лютого 2025 року учасники процесу знову не з`явились, про причини неявки не повідомили, відтак розгляд справи було відкладено на 18 березня 2025 року.

В судове засідання 18 березня 2025 року позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, також не з`явився, явку свого представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, чи будь яких інших клопотань до суду не подав.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання в таке 18 березня 2025 року також не з`явились, явку своїх представників не забезпечили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частинами 1, 5 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Водночас згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

А частиною 1 ст. 64 ЦПК України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

При цьому згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Також відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, таку тричі було призначено судом до розгляду в судових засіданнях, в які здійснювався виклик учасників справи, зокрема відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України 15 січня 2025 року було повідомлено представника позивача під розписку про дату, час і місце судових засідань, призначених на 11 лютого 2025 року та 24 лютого 2025 року, а також 24 лютого 2025 року повідомлено представника позивача про дату, час і місценаступного судового засідання, призначеного на 18 березня 2025 року. Водночас позивач в жодне судові засідання не з`явився та явку представника не забезпечив, та про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, поданого позову не підтримав. Відтак з наведеного вбачається, що позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в дане судове засідання.

В своєму рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 у справі №1-9/2011 Конституційний Суд України зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 ЦПК України. Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

При цьому відповідно до ч. 1 вказаної статті Кодексу учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

А частиною 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №552/2378/17, визначив зловживання, як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Зловживаючи процесуальними правами, особа може вдатися до дезінформації суду. Мова йде про неповідомлення суду відомостей, які мають значення для справи, введення суду в оману, свідоме викривлення фактів у заяві (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України»). Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14.

«Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій» (окрема думка судді Валентини Сімоненко щодо постанови ВС від 2 жовтня 2019 року у справі №750/3021/18).

Таким чином, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад цивільного судочинства.

Оскільки жодних підтверджуючих доказів про неможливість з`явитись в судове засідання стороною позивача не представлено, клопотання про відкладення розгляду справи позивачем не подано, відтак суд не вбачає жодних обставин, які б перешкоджали позивачу з`явитись в судове засідання та вжити заходів щодо участі у розгляді даної справи. Окрім того, ухилення позивача від участі в судовому розгляді поданого ним ж позову порушує права іншої сторони.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. Так, в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» він зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відтак згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача (представника позивача у даному випадку) і у разі повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведене кореспондується із правовими висновками, викладеними ряді у постанов Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, зокрема у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, у справі № 658/1141/18 від 21 вересня 2020 року.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач відповідно до положень ЦПК України про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, з моменту пред`явлення позову до суду зобов`язаний був цікавитись розглядом такого та проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи, однак в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, відтак суд приходить до висновку, що позов слід залишити без розгляду.

З врахування наведеного та керуючись ст.ст. 44, 58, 60, 128, 131, 223, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд -

постановив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Треті особи: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування, місцезнаходження: 79017, м. Львів, вул. К.Левицького, 67, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04056109;

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 09677508.

Суддя: Стрепко Н.Л.