Справа № 456/1385/25
Провадження № 2-з/456/6/2025
УХВАЛА

іменем України

12 березня 2025 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Сас С. С. , розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

встановив:

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження легкового автомобіля марки FORD FUSION д.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року випуску білого кольору VIN НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_3 .В обґрунтування заяви покликається на те, що ОСОБА_3 чоловік заявника, з яким на даний час вона розриває шлюб. Після припинення подружніх стосунків сторони дійшли згоди щодо поділу спільного майна подружжя, житлової квартири та двох транспортнихзасобів. Однак нещодавно заявник дізналась, що ОСОБА_3 відчужив транспортний засіб Ауді SQ5, 2016 року випуску д.н.з. НОМЕР_3 . Половину вартості грошових коштів за відчужене спільно нажите майно не повернув. Тому у заявника є всі підстави вважати, що ОСОБА_3 безперешкодно може відчужити без її на те згоди транспортний засіб марки FORD FUSION д.н.з. НОМЕР_1 2016 року випуску білого кольору VEST 3FA6P0H73HR195665. У разі невжиття заходів щодо забезпечення позовних вимог шляхом заборони відчуження автомобіля марки FORD FUSION д.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року випуску білого кольору VIN НОМЕР_2 , можливе його відчуження ОСОБА_3 , що призведе до неможливості виконання рішення суду і неможливості компенсації половини вартості спільно нажитого майна. Окрім того, для визначення вартості транспортного засобу слід буде призначити судову автотоварознавчу експертизу автомобіля, однак в разі його відчуження ОСОБА_3 , огляд автомобіля та проведення експертної оцінки буде неможливим.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Проаналізувавши матеріали справи, зваживши доводи заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно п. 1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.4 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази не можуть грунтуватися на припущеннях.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у заявлений спосіб, оскільки заявником не доведено, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Крім того, будь - яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 має намір відчужити зазначений у заяві про забезпечення позову транспортний засіб FORD FUSION д.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року випуску білого кольору VEST 3FA6P0H73HR195665 чи вчинити будь-які інші дії відносно такого майна суду не представлено, а посилання в заяві про можливість реалізації транспортного засобу ОСОБА_3 не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Тому, суд не вбачає необхідності у забезпеченні позову, так як доводи заявника не знайшли свого підтвердження, а тому безпідставне вжиття заходів забезпечення позову порушить законні права ОСОБА_3 передбачені Конституцією України та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя С. С. Сас