Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2835/24

10 березня 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

представника позивача: Мундяка М.М. (за межами суду)

представника відповідача: Барана В.В. (за межами суду)

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «УСК «Княжа Вієнна Груп», про відшкодування матеріальної шкоди завданої в наслідок ДТП,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Груп», про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.01.2023 о 14 год. 23 хв. в м.Надвірна водій ОСОБА_3 , керуючи транспортний засобом «Мersedes- Веnz Е270», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ними, недотрималася безпечної дистанції, в результаті чого допустила, зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen T-4», д н.з. НОМЕР_2 , під керуваннням ОСОБА_4 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Мersedes-Веnz Е270» завдано механічні ушкодження лівої передньої частини. Транспортному засобу «Volkswagen T-4» завдано механічні пошкодження лівої частини.

Постановою Надвірнянського районного суду- Івано-Франківської області від 08.02.202, справа № 348/111/23, ОСОБА_3 визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія автомобіля «Мersedes-Веnz Е270», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПРАТ «УСК «КНЯЖА Вієнна Іншуренс Груп», згідно полісу ЕР №212008145 від 13.11.2022 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно висновку судової автотоварознавчї експертизи за договором № 36-23 від 17.02.2023, виконаної ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Volkswagen T-4», д.н.з НОМЕР_2 , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, на момент дослідження становить 96495,88 грн.

08.05.202 ПРАТ «УСК «КНЯЖА Вієнна Іншуренс Груп» виплатили страхову виплату у розмірі 50134,00 грн, що підтверджується довідкою, виданою для пред`явлення за місцем вимоги.

Так як фактичний розмір шкоди (96495,88 грн - 50134,00 грн) на 46361,88 грн перевищує страхову виплату по рішенню ПРАТ «УСК «КНЯЖА Вієнна Іншуренс Груп», то ОСОБА_3 , як винний водій, зобов`язана відшкодувати ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 46361,88 грн.

Короткий зміст відзиву на позовну заяву:

Від відповідача поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, заперечує обставини на які посилається позивач. Зазначає, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Мersedes-Веnz Е270», д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 15.01.2023 була застрахована в ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» згідно полісу № ЕР-212008145.

Згідно вказаного договору страхова сума за шкоду заподіяну майну встановлено в розмірі 160000,00 грн. Франшиза нуль гривень. У відповідності до висновку експерта № 36 від 29.03.2023 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen T-4», д.н.з НОМЕР_2 , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, на момент дослідження становить 96495,88 грн. Саме така вартість ремонту і мала б бути відшкодована страховиком згідно ст. 29 Закону 1961-ІV.

Винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує розмір страхової суми або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку, який повинен відшкодувати страховик на винуватця - суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи наведене, а також те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахування зносу становить 96495,88 грн, а різниця між вартістю ТЗ до та після ДТП становить також 96495,88 грн, та відповідно до приписів статтей 29, 30 Закону 1961-ІV та вищевказаних правових позицій Верховного Суду обов`язок із відшкодування шкоди у сумі 96495,88 грн виник у страховика, а не у страхувальника.

ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виплатила позивачу страхове відшкодування у сумі 50134,00 грн.

Позивач жодним чином не оскаржував рішення страховика про виплату страхового відшкодування у вказаній сумі.

Більше того позивач, у відповідності до положень п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-ІV узгодив виплату страхового відшкодування у сумі 50134,00 грн, що підтверджується заявою позивача від 05.05.2023.

Зазначає, що станом на день написання вказаної заяви у позивача вже був наявний висновок експерта №36 від 29.03.2023, відповідно до якого розмір збитку з урахуванням зносу, який завданий позивачу внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, становить 96495,00 грн. Вказану вартість ремонту йому відповідно до норм 29 Закону 1961-ІV зобов`язана була відшкодувати страхова компанія. При цьому позивач усвідомлено подав заяву страховику із узгодженою сумою страхового відшкодування - 50134,00 грн.

Враховуючи наведені норми законодавства та вищевказані висновки Верховного Суду вважаю , що страховик- правомірно виплатив позивачу страхове відшкодування у сумі 50143,00грн., позивач поданням заяви від 05.05.2023р. узгодив вказану суму страхового відшкодування , а покладання обов`язку з відшкодування шкоди яка має бути відшкодована страховиком потерпілому, на страхувальника, є неправомірним та суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також вважає, що вона не може нести відповідальності за спільне рішення страхової компанії та позивача щодо зменшення розміру страхової виплати і на неї не може бути покладений обов`язок із виплати шкоди, яку зобов`язаний відшкодувати страховик.

Також зазгачає, що судові витрати, пов`язані з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги в розмірі 20000,00 грн, є неспівмірними, явно завищеними та такими, що не відповідають складності справи, обсягу матеріалів у справі. Так як адвокатом опрацьовано фактично всього три докази у справі - висновок експерта, постанова Надвірнянського районного суду від 08.02.2023 та заяви позивача до страхової компанії від 05.05.2023.

Враховуючи наведене, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 необхідно відмовити повністю.

Судові витрати по даній справі відповідача становлять 3000,00 грн., та складаються із витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст пояснень третьої особи

Представник третьої особи - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надали суд пояснення по суті спору, відповідно яких зазначають, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним для даних правовідносин.

Відповідно до ст. 29 зазначеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Потерпілий (Позивач) та ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" досягли згоди про розмір (50134,00 грн.) та спосіб здійснення страхового відшкодування (згідно розрахунку АUDAТЕХ - ремонтної калькуляції № 230693570 від 14.02.2023, складеної на підставі актів огляду ТЗ позивача представником ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"), у відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується Заявою щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 05.05.2023 з підписом позивача.

Отже, позивачем було підписано заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, в якій він підтвердив, що між потерпілим і страховиком досягнуто згоду про розмір страхового відшкодування, який складає 50134,00 грн.

Підписавши таку заяву, позивач погодився із визначеним страховиком розміром страхового відшкодування, будь-яких заперечень щодо розміру страхового відшкодування не висловлював.

Тому, згідно ст.ст. 29, п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на підставі правових висновків Верховного Суду, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виконано обов`язок з виплати страхового відшкодування в даному випадку в повному обсязі.

Крім того, у заяві позивача щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування зазначено, що розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, визначений у цій заяві, відповідає його волевиявленню та викладений без стороннього примусу.

Отже, страховик і позивач узгодили здійснення виплати страхового відшкодування без проведення експертизи в заяві щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, що є правочином.

Стислий виклад позицій сторін:

Представник позивача-адвокат Мундяк М.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою оплатою в розмірі 46361,88 грн, а також понесені позивачем судові витрати в сумі 24911,20 грн.

Представник відповідача-адвокат Баран В.В. в судовому засіданні позовні не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позов, вважає позовні вимоги безпідставними. Просив у задоволенні позову відмовити. Також заперечив проти стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, розмір яких є неспівмірним з наданами послугами. Вважає такий розмір витрат неспівмірними, явно завищеним та такими, що не відповідають складності справи, обсягу матеріалів у справі. Судові витрати відповідача по даній справі відповідача становлять 3000 грн, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу, які просить стягнути з позивача.

Представник третьої особи - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, заперечив щодо задоволення позову з підстав, зазначених у поясненні.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду, Івано-Франківської області від 29.11.2024 відкрито провадження по справі та вирішено справу розглядати в поряду спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалами Надвірнянського районного суду, Івано-Франківської області від 01.01.2025, від 17.01.2025, від 24.02.2025, та від 04.03.2025, визначено судові засіданні по даній справі проводити в режимі відеоконференції.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 13.02.2025 уточнено анкетні дані відповідача ОСОБА_3 так як відповідач у звязку з одруженням змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_6 на ОСОБА_7 .

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області у справі № 348/111/23/23 від 08.02.2023 ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 21.02.2023 (а.с. 11-12).

Відповідно до змісту постанови в судовому засіданні встановлено, що 15.01.2023 року о 14 год. 23 хв. в м. Надвірна водій ОСОБА_3 , керуючи транспортний засобом, «Мersedes- Веnz Е270», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ними, недотрималася безпечної дистанції, в результаті чого допустила, зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen T-4», д.н.з НОМЕР_2 , під керуваннням ОСОБА_4 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Мersedes-Веnz Е270» завдано механічні ушкодження лівої передньої частини. Транспортному засобу «Volkswagen T-4» завдано механічні пошкодження лівої частини.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На час розгляду справи в суді постанова є чинною, не скасовувалася, а тому суд вважає встановленим факт вини водія ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, яка мала місце 15.01.2023.

Цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія автомобіля «Мersedes-Веnz Е270», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПРАТ «УСК «КНЯЖА Вієнна Іншуренс Груп» згідно полісу ЕР № 212008145 від 13.11.2022 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 96).

Відповідно полісу ЕР № 212008145 від 13.11.2022 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строк дії договору з 14.11.2022 по 13.11.2023. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну, складає 160 000 грн (а.с. 96).

05.05.2023 між потерпілим у ДТП - ОСОБА_1 , та ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" підписано заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування відповідно до вимог п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правовї відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 97).

Відповідно до заяви потерпілий ОСОБА_1 та ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" досягли згоди про розмір страхового відшкодування - 50134,00 грн, та спосіб здійснення страхового відшкодування (згідно розрахунку ремонтної калькуляції № 230693570 від 14.02.2023, складеної на підставі актів огляду ТЗ Позивача представником ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп").

Згідно висновку судової автотоварознавчї експертизи за договором № 36-23 від 17.02.2023, виконаної ОСОБА_5 -ринкова вартість автомобіля «Volkswagen T-4», д.н.з НОМЕР_2 , в цінах станом на 15.01.2023 (без врахування пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП 15.01.2023) становила: 177152,45 грн.

Ринкова вартість автомобіля «Volkswagen T-4», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, в цінах станом на дату ДТП 15.01.2023, в пошкодженому стані становить 80656,57 грн.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Volkswagen T-4», д.н.з НОМЕР_2 , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, на момент дослідження становить 96495,88 грн (а.с. 15-26).

Отже, позивачем було підписано заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, в якій він підтвердив, що між потерпілим і страховиком досягнуто згоду про розмір страхового відшкодування, який складає 50134,00 грн. При цьому суд звертає увагу, що станом на час підписання угоди 05.05.2023 вже був проведений експертне дослідження, згідно якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Volkswagen T-4», д н.з НОМЕР_2 , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу на момент дослідження становить 96495,88 грн.

Підписавши таку заяву, позивач погодився із визначеним страховиком розміром страхового відшкодування, будь-яких заперечень щодо розміру страхового відшкодування не висловлював.

08.05.2023 ПрАТ «УСК «КНЯЖА Вієнна Іншуренс Груп» виплатили страхову виплату грошові кошти у розмірі 50134,00 грн, ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» були перераховані на розрахунковий рахунок, наданий потерпілою стороною, що підтверджується довідкою, виданою для пред`явлення за місцем вимоги, про надходження коштів по картці (а.с. 10).

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Спірні відносини виникли и з приводу відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП., різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 46361,88 грн.

За правилами ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні підстави відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України. Згідно з частинами першою, другою якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В силу ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 2.1 статті 2 Закону № 1961-IV передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Вказана норма кореспондується зі частиною другою статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону № 1961-IV є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Як роз`яснено у пунктах 16, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 25 ЗУ «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

В силу ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на це, подає страховику відповідну заяву. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу (ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, являється підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

Потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обставини скоєння ДТП 15.01.2023, визнання ОСОБА_9 винною у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення на останню адміністративного стягнення, сторонами визнається та не спростовується.

Звертаючись до суду позивач посилався на те, що так як фактичний розмір шкоди (96495,88 грн - 50134,00 грн) на 46361,88 грн перевищує страхову виплату по рішенню ПрАТ «УСК «КНЯЖА Вієнна Іншуренс Груп», то ОСОБА_3 , як винний водій, зобов`язана відшкодувати ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 46361, 88 грн.

Разом з тим в судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія автомобіля «Мersedes-Веnz Е270», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА Вієнна Іншуренс Груп» згідно полісу ЕР № 212008145 від 13.11.2022 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 96).

Відповідно полісу ЕР № 212008145 від 13.11.2022 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії договору з 14.11.2022 по 13.11.2023. Страхова сума за шкоду заподіяну майну складає 160000 грн (а.с. 96).

Відповідно висновку судової автотоварознавчї експертизи за договором № 36-23 від 17.02.2023, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Volkswagen T-4», д.н.з НОМЕР_2 , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу на момент дослідження становить 96495,88 грн.

Отже страхове відшкодування не перевищує ліміт у відповідальності згідно полісу ЕР № 212008145 від 13.11.2022. Відповідно обов`язок сплати страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності покладається на страховика.

В іншому ж випадку факт покладання такого обов`язку на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Так, п. 36.1 та п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язковестрахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За правилами абз. 1 п. 36.4. ст. 36 вказаного Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Судом встановлено, що власник пошкодженого автомобіля «Volkswagen T-4», д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , звернувшись до страховика про виплату страхового відшкодування, та в подальшому власноручно підписавши заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, підтвердив, що між ним і страховиком досягнуто згоду про розмір страхового відшкодування, що відповідає його волевиявленню та який було розраховано на підставі висновку належного експерта, калькуляції, яка теж підписана стороною потерпілого, тобто, фактично погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком, і не наполягав на проведенні додаткової оцінки чи експертизи пошкодженого автомобіля та отримав страхове відшкодування у розмірі 50134,00 грн.

Звертаючись із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування, позивач визначив розмір такого відшкодування, вказавши його у заяві, тобто погодився на відшкодування страховою компанією збитків саме у заявленому розмірі.

Крім того, посилання позивача на висновок експертного дослідження не спростовує необхідність застосування наведених вище норм права і не вказує на те, що позивач відмовився від своєї заяви, яка в силу ч. 1 ст. 202 ЦК України є правочином, тобто дією особи, спрямованої на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

Таким чином, при погодженні й виплаті власнику пошкодженого в ДТП транспортного засобу заподіяної шкоди, вдруге здійснення виплат (доплат) Законом не передбачено.

Подібний за змістом висновок міститься у постанові ВС від 10.06.2020, справа № 333/2096/17.

Верховний Суд звертає увагу, що для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.202 у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Судувід 08.02.2022 у справі № 209/3085/20).

Крім того, для приватного права притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.

Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 зазначав, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

В підписаному ОСОБА_1 узгодженні зазначено, що воно складено у відповідності до вимог пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, а розмір та спосіб здійсненя страхового відшкодування відповідає його волевиявленню та викладений без сторонього примусу. Після сплати узгодженої суми всі зобов`язання страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком вважаються припиненими.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, а тому покладення на відповідача, який уклав зазначений договір, обов`язку відшкодувати потерпілому різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у випадку припинення зобов`язань страховика щодо виплати страхового відшкодування є необґрунтованим.

Тобто, за змістом вказаного узгодження позивач, діючи добровільно, на власний розсуд погодився із розміром страхового відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в сумі 50134,00 грн. та правовими наслідками такої виплати, а заявлена в подальшому вимога до відповідача, цивільна правова відповідальність якої застрахова, і розмір якого не перевищує ліміту відповідальності, суперечить як попередній поведінці ОСОБА_1 , так і засадам розумності та диспозитивності.

Відомостей про те, що ОСОБА_1 підписав вказане узгодження під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини або не усвідомлюючи значення своїх дій, матеріали розглядуваної справи не містять.

Висновки суду узгоджуєютьсґя із висновків Верховного Суду у постановах від 21.03.201 в справі № 569/13697/15-ц, та від 10.06.2020 в справі № 333/2096/17.

Отже, враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про відсутність обовязку відповідача з виплати різниці страхового відшкодування з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженим із власником (потерпілою особою) розміром страхового відшкодування та припиненими зобов`язаннями страховика.

Висновки суду:

Враховуючи встановленні обставини суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, а відтак у задоволенні позову необхідно відмовити.

Щодо розподілу судових витрат:

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зідно п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

За положеннями ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про відмову у задововоленні позову ОСОБА_1 . Тому понесені позивачем судові витрати в сумі 24911,20 грн., відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, необхідно покласти на позивача.

Щодо судових витрат, понесених відповідачем Ю.М., суд зазначає, що у поданому відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено попердній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який складає 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, відповідачем ОСОБА_2 відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України подано до суду копію договіру про надання правничої допомоги № 02/01/2025 від 02.01.2025, копію акту виконаних робіт з надання правничої допомоги від 08.01.2025, та копію довідки про сплату гонорару в сумі 3000,00 грн від 08.01.2025 (а.с. 101-102).

Відповідно до п. 3.1 Договору про надання правничої допомоги, розмір гонорару, порядок його обчислення і внесення, порядок повернення гонорару, визначаються за домовленістю сторін. Розмір гонорару становить 3000,00 грн.

З акту виконаних робіт з надання правничої допомоги від 08.01.2025 вбачається, що сторони дійшли згоди про те, що розрахунок суми винагороди (гонорару) - консультаціні послуги щодо процедури розгляду справи у суді, підготовка проекту відзиву, представництво в суді - гонорар становить 3000 грн. Вказаний акт підписаний відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Бараном В.В. Сторони не мають претензій одна до одної щодо наданих послуг.

Оплата за надані послуги здійснена відповідачем ОСОБА_2 адвокату Барану В.В. в повному обсязі, що підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою адвоката.

Таким чином, матеріалами справи доведено, що відповідач ОСОБА_2 понесла судові витрати по даній справі, а саме витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн, що підтверджується відповідними доказами.

Також суд зазначає, що у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (Постанова Ооб`єднаної Палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

При цьому станом на час проведення судового засідання від сторони позивача не надходило клопотань зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу.

Враховучи вище викладене, положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно якої у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, суд дійшов висновку, що з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 3000,00 грн як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, оскільки надання послуг охоплюється завданнями, які полягали у зустрічі з стороною, укладенні договору, ознайомленні з матеріалами справи, написанні клопотань та заяв, а також участі адвоката у судових засіданнях.

На підставі наведенного, ст.ст. 15, 16, 22, 202, 204, 526, 979, 999, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 5, 6, 22, 31, 32, 35-37, 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 25 ЗУ «Про страхування», керуючись ст.ст. 4, 19, 133, 134, 137, 141, 258, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «УСК «Княжа Вієнна Груп», про відшкодування матеріальної шкоди завданої в наслідок ДТП відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 3000 грн. 00 коп. (три тисячі гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «УСК «Княжа Вієнна Груп», , місцезнаходження: вул. Глибочицька, буд. 44, м. Київ, 04050.

Повний текст рішення складено 14.03.2025.

Суддя Міськевич О.Я.