ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/15803/24

Провадження № 22-ц/820/59/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю:представника позивача та представника відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/15803/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2024 року про відмову в ухваленнні додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в:

У червня 2024 року ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт» звернулося до суду з позовом, в якому товариство просило визнати недійсними договори дарування приміщень кіосків (магазинів) № 1, № 3, №5, № 7, № 9, №11 квартал №17, алея №1, загальною площею по 28 кв.м. кожний, які знаходяться за адресою: Хмельницький район, Розсошанська сільська рада, автодорога Н-03 Житомир-Чернівці 191 км + 520 м праворуч, які посвідчені приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Мороз Оленою Анатоліївною, які укладені між дарувальником ОСОБА_1 та обдарованою ОСОБА_2 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2024 року позов задоволено, визнано недійсними договори дарування приміщень кіосків (магазинів) № 1, № 3, №5, № 7, № 9, №11 квартал №17, алея №1, загальною площею по 28 кв.м. кожний, які знаходяться за адресою: Хмельницький район, Розсошанська сільська рада, автодорога Н-03 Житомир-Чернівці 191 км + 520 м праворуч, які посвідчені приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Мороз Оленою Анатоліївною, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - магазину № НОМЕР_1 , запис про право власності №16054760, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - магазину №3 - 250, запис про право власності №16054772, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - магазину №5 - 250, запис про право власності №16054781, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - магазину №7 - 250, запис про право власності №16054793, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - магазину № 9 - 250, запис про право власності №16054800, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - магазину №11 - 250, запис про право власності №16054809, укладені між дарувальником ОСОБА_1 та обдарованою ОСОБА_2

25 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ткачук Ю.Г. подав клопотання про долучення доказів понесених витрат на правничу допомогу і просив стягнути з ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт» на користь ОСОБА_1 16 000 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2024 року у задоволенні заяви представника відповідача Ткачука Ю.Г. про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16 000 грн відмовлено.

ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт», не погодилося із ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 11 жовтня 2024 року подало апеляційну скаргу, оскільки під час винесення оскаржуваної ухвали, судом порушені норми процесуального права, що є підставою для її скасування та ухвалення нового рішення. Так судом не прийнято до уваги, що 20 червня 2024 року представником ОСОБА_1 адвокатом Ткачуком Ю.Г. подано до суду відзив на позов, у якому, серед іншого, він просив стягнути із позивача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в орієнтовній сумі 20 000 грн. При цьому, до відзиву на позов було долучено лише копію ордеру та не долучено ні копії договору про надання правничої допомоги, ні доказів понесених витрат ОСОБА_1 . Апелянт вважає, що представник Відповідача - адвокат Ткачук Ю.Г. пропустив строк для подання доказів в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України. У судовому засіданні 19 вересня 2024 року судом було оголошено, що рішення суду буде ухвалено та виготовлене 19 вересня 2024 року. Іншого строку чи дати ухвалення рішення сторонам суд не повідомляв. Отже, заяву для ухвалення додаткового рішення та вищевказані докази відповідач повинен був подати до суду протягом 5-ти денного строку, тобто до 24 вересня 2024 року. Приписи ч.8 ст. 141 ЦПК України пов`язують перебіг 5-ти денного строку з датою ухвалення судом рішення, а не з датою отриманням повного тексту судового рішення, як посилається представник Відповідача у клопотанні. Проте, клопотання про долучення доказів було подано до суду на шостий день, тобто 25 вересня 2024 року. Акт про прийняття-надання послуг правничої допомоги від 25 вересня 2024 року та Звіт про витрачений час від 25 вересня 2024 року також складені поза межами 5-ти денного строку з дати постановлення рішення у даній справі. Отже, з врахуванням того, що клопотання про долучення доказів про витрати на правничу допомогу подано до суду 25 вересня 2024 року, докази витрат складені також поза межами встановленого строку, із пропуском 5-ти денного строку, згідно приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України, без подання заяви про постановлення додаткового рішення у справі щодо стягнення із Позивача понесених витрат, зазначене клопотання від 25 вересня 2024 року із доказами підлягало поверненню заявнику без розгляду, однак суд першої інстанції помилково відмовив у його задоволенні.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, вважає її незаконною та необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Ткачук Ю.Г. також подали відзив на апеляційну скаргу, вказують що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. Посилаються, що у поданому відзиві представником відповідача вказано про попередній розмір витрат на правничу допомогу, 19 вересня 2024 року в судовому засіданні, в судових дебатах також була зроблена заява про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 20 000 грн, однак після виходу судді із нарадчої кімнати рішення проголошено не було, оскільки секретар судового засідання повідомила, що суддя захворів і покинув приміщення суду, а в сфальсифікованому протоколі судового засідання від 19 вересня 2024 року зазначено, що сторони в судове засідання не з`явилися і фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося. В судовому рішення вказано, що його текст складено 24 вересня 2024 року, а представник відповідача отримав його 25 вересня 2024 року і тоді дізнався про результат розгляду справи і подав клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідними доказами, тобто в межах строку визначено ч 8 ст 141 ЦПК України, а саме протягом п`яти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 19 вересня 2024 року під час судових дебатів в даній справі представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Ткачуком Ю.Г. було зроблена заява про стягнення витрат на правничу допомогу в даній справі в сумі 20 000 грн.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 19 вересня 2024 року останній запис в протоколі видалення судді до нарадчої кімнати.

Після протоколу справі міститься довідка секретаря судового засідання, що в зв`язку з неявкою на проголошення рішення по справі всіх осіб, які беруть участь в справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Вступна та резолютивна частина та повне судове рішення датовані 19 вересня 2024 року.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2024 року.

25 вересня 2024 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Ткачуком Ю.Г. надано суду докази на підтвердження, понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Оскаржуваною ухвалою суду, в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвокатом Ткачука Ю.Г. про постановлення додаткового рішення у справі щодо стягнення із позивача понесених витрат відмовлено.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, ще до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи нез`явлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

19 вересня 2024 року під час судових дебатів в даній справі представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Ткачуком Ю.Г. було зроблена заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в даній справі в сумі 20 000 грн., а 25 вересня 2024 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Ткачуком Ю.Г. надано суду докази на підтвердження, понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, тобто на шостий день після проголошення строку з пропуском п`ятиденного строку, передбаченого ст. 141 ЦПК України, після ухвалення рішення суду.

За таких обставин слід дійти висновку, що суд першої інстанції мав залишити заяву представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу без розгляду, а тому, постановивши ухвалу по суті заяви, суд допустив порушення норми процесуально права.

При цьому посилання представник апелянта, що протокол судового засідання був сфальсифікований суд не приймає до уваги, оскільки зауважень на даний протокол стороною апелянта в порядку ст. 249 ЦПК України подано не було.

Також представником відповідача не було заявлено суду першої інстанції клопотання про поновлення строку на подання доказів, понесених на правничу допомогу відповідно до норм ст. 127 ЦПК України.

Однак колегія суддів констатує, що оскаржувана ухвала в частині відмови в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвокатом Ткачука Ю.Г. про постановлення додаткового рішення у справі щодо стягнення із позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу по суті є правильною, так як позов було задоволено і на підставі норм ст. 141 ЦПК України відсутні підстави покладення витрат відповідача на правову допомогу на позивача.

Так за нормами ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В той же час відповідно до ст. ч. 2, 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однак оскаржуваною ухвалою суду в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвокатом Ткачука Ю.Г. про постановлення додаткового рішення у справі щодо стягнення із позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

З врахуванням викладеного, а також того, що постановлення оскаржуваної ухвали не призвело до неправильного вирішення заяви представника відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу справи, вищевказані порушення норм процесуального права не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Крім того відсутні обов`язкові підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції, передбачені ч. 3 ст. 376 ЦПК України, щодо порушення норм процесуального права

За таких обставин колегія судді вважає, що оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги, які ґрунтуються виключно на таких порушеннях суду першої інстанції з підстав, вказаних в мотивувальній частині постанови слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 березня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова