ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2025 року м. Кропивницький

справа № 392/70/23

провадження № 22-ц/4809/18/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді - Дуковський О.Л., Письменний О.А.,

за участю секретаря судового засідання Соловйової І.О.,

учасники справи:

-керівник Новоукраїнської окружної прокуратури,

позивач Злинська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області,

відповідачі:

-Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

-ОСОБА_1 ,

-ОСОБА_2 ,

-Фермерське господарство «Прилуцький»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом керівника Новоукраїнської окружної прокуратури в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Злинська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області, до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Прилуцький» про визнання незаконним та скасування наказу, витребування земельної ділянки, за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Прилуцький» на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2023 року (суддя Кратко Д. М.).

В С Т А Н О В И В :

Стислий зміст позовної заяв

У січні 2023р керівник Новоукраїнської окружної прокуратури Клюкін А., діючи в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Злинська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Прилуцький», в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 31 січня 2018 року № 11-202/14-18-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 1,9978 га (кадастровий номер :02:001:5026);

- витребувати у ОСОБА_2 та ФГ «Прилуцький» на користь Злинської об`єднаної територіальної громади в особі Злинської сільської ради Кіровоградської області земельну ділянку 1, 9978 га (кадастровий номер :02:001:5026); стягнути з відповідачів на користь Кіровоградської обласної прокуратури судовий збір в сумі 5368 гривень;

- розподілити судові витрати.

Вимоги обґрунтовани наступним.

Так, наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 21.01.2018 № 11-202/14-18-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,9978 га, розташованої на території Плетеноташлицької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області (кадастровий номер :02:001:5026), та передано йому у власність для ведення особистого селянського господарства.

Державним реєстратором виконавчого комітету Созонівської сільської ради Марченко О.А., 12 лютого 2018 року зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

09.07.2018 приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Ковальовою О.О., посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3

24 листопада 2021 року, приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Ковальовою О.О посвідчений договір дарування зазначеної земельної ділянки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Однак, первісний власник ОСОБА_1 до спірної земельної ділянки, попередньо, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26 травня 2017 року № 11-4489/14-17-СГ отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :02:000:1510) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Оситнязької сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (право власності зареєстроване 06.06.2017 року).

Відтак, ОСОБА_1 на час отримання спірної земельної ділянки (наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 31 січня 2018 року № 11-202/14-18-СГ) вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26 травня 2017 року № 11-4489/14-17-СГ.

ОСОБА_1 , при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не повідомив, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а Головне управління Держгеокадастру в області не перевіривши, прийняло рішення про затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки (кадастровий номер :02:001:5026).

Таким чином відбулися незаконні відчуження земельної ділянки, незаконне вибуття з власності територіальної громади Злинської сільської ради, спірної земельної ділянки площею 1,9978 га (кадастровий номер :02:001:5026) сільськогосподарського призначення державної власності внаслідок незаконного повторного використання ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання.

Власник ОСОБА_2 набула право власності на оспорювану земельну ділянку від особи, яка з огляду на зазначені обставини, не мала права отримувати землю у власність та відповідно відчужувати.

Відзиви на позовну заяву

20 березня 2023 року від представника відповідача ФГ «Прилуцький» Прилуцького М.О. надійшов відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги не визнаються. Вказано, що позивачем обраний неефективний спосіб захисту цивільних прав, так як заявлений віндикаційний суперечить засадам цивільного судочинства.

Подана заява про застосування строків позовної давності, вказано, що строк позовної давності з врахуванням вимог статті 257 ЦК України сплив 12 лютого 2021 року.

13 квітня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Позненка Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву відповідно якого, заявлено про відмову у задоволені позову та про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Заперечення на відзив

27 березня 2023 року від прокурора Бреуса А. надійшло заперечення щодо застосування строків позовної давності. Відповідно якого просив строк позовної давності не застосовувати, а позовні вимоги задовольнити.

24 квітня 2023 року від представника відповідача ФГ «Прилуцький» Прилуцького М.О. надійшло заперечення, вказано, що позовні вимоги суперечать вимогам статті 387 ЦК України, обраний спосіб захисту не відповідає спірним правовідносинам.

А позовні вимоги про скасування наказу Головного управління Держгеокадасту у Кіровоградській області від 31 січня 2018 року № 11-202/14-18-СГ відноситься до юрисдикції адміністративних судів. Наведені підстави порушення строку позовної давності .

Аналогічні вищевказаним надійшли заперечення від прокурора Бреуса А. 16 травня 2023 року та 26 червня 2023 року від представника відповідача ФГ «Прилуцький», письмово виказані та розширені пояснення щодо застосування ст. 257 ЦПК.

Судове рішення

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2023 року позов задоволений, визнаний незаконним та скасований наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 31 січня 2018 року № 11-202/14-18-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної у власність», яким надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 1, 9978 га (кадастровий номер :02:001:5026); витребувано у ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Прилуцький» на користь Злинської об`єднаної територіальної громади, в особі Злинської сільської ради Кіровоградської області земельну ділянку площею 1, 9978 га (кадастровий номер :02:001:5026), що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 31 січня 2018 року № 11-202/14-18-СГ у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (колишньої Плетеноташлицької сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області); розподілені судові витрати.

Суд в порядку ст. 1212, 1213 ЦК витребував земельну ділянки у відповідачів на користь власника, вказавши про незаконність набуття у власність ОСОБА_1 спірної землі, відповідно незаконність набуття кожним з співвласників, відтак задовольнив повністю заявлений позов, відновивши права позивача.

Апеляційна скарга

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач у справі Голова Фермерського господарства «Прилуцький» Прилуцький М.О. подав апеляційну скаргу, якою просить рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30.11.2023 року у справі №392/70/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування оскарження вказує про незаконність висновків суду, не відповідність вимогам закону.

В мотивах оскарження викладено, що ОСОБА_1 можливо незаконно набув у власність спірну земельну ділянку, але набуття у власність цієї земельної ділянки ОСОБА_2 є законним.

Незаконність набуття права власності ОСОБА_1 не становить автоматично підстави незаконного набуття права власності ОСОБА_2 .

Договір дарування між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є чинним, законним, дійсним та становить собою іншу підставу, ніж правочин між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та ОСОБА_1 .

Позивачем обраний неправильний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, що суперечить встановленим ст.2 ЦПК України принципам ефективності судового процесу та верховенства права.

Позовна заява містить вимогу про витребування земельної ділянки у ОСОБА_2 та фермерського господарства Прилуцький. Заявлений віндікаційний позов суперечить засадам цивільного судочинства, що передбачені ст. 3 ЦКУ.

Задоволення віндикаційного позову не скасовує права власності та права оренди відповідачів ОСОБА_2 та ФГ Прилуцький та не поновлює права власності позивачів на спірну земельну ділянку.

Судом порушене право власності відповідача ОСОБА_2 та похідне право оренди ФГ Прилуцький, всупереч ст. 41 Конституції.

Даний спір стосується інтересів суб`єктів права, які не залучені до участі у справі.

Злинська сільська рада не є належним позивачем та не є суб`єктом права на звернення до суду у межах даного позову. Злинська сільска рада є правонаступником, але у тих правовідносинах, що виникли після одержання останньою повноважень з розпорядження землями та права влісності на землі на відповідній території від Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Право на звернення до суду має та є належним позивачем у справі лише Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Кіровоградська обласна прокуратура надала пояснення, які за своєю суттю є відзивом на апеляційну скаргу.

Вказала відносно доводів оскарження про юрисдикцію спору а саме, що позовна вимога про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та користування заявлена з приводу земельної ділянки, власником якої є фізична особа, яка уклала договір оренди з ФГ, ці вимоги нерозривно пов`язані, а тому з огляду на характер правовідносин, з яких виник спір, він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Рух справи

Апеляційна скарга Фермерського господарства «Прилуцький» на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2023 року надішла 10 січня 2024р.

Ухвалою судді від 10.01.2024р витребувано справу з місцевого суду.

Ухвалою суду від 16.02.2024 р апеляційну скаргу Фермерського господарства «Прилуцький» на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2023 року, залишено без руху.

Ухвалою від 03.04.2024р продовжено ФГ «Прилуцький» строк виконання ухвали Кропивницького апеляційного суду від 16 лютого 2024 року.

Ухвалою від 26.04.2024р відкрите апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Прилуцький» на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2023 року.

Ухвалою від 03.05.2024р справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Прилуцький» на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2023 року призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 11 червня 2024 року.

Розгляд справи неоднарозово відкладався для виконання вимог ст. 372 ЦПК.

Позиція сторін у суді апеляційної інстанції.

Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд.

Щодо повідомлення про судове засідання відповідачів, підстави відкладення розгляду справи, дотримання вимог ЦПК про належність виклику до суду.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду 03 травня 2024 року підготовчі дії у справі закінчено; справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 11 червня 2024 року.

ОСОБА_2 направлено судові повістки на 2 адреси :

- АДРЕСА_1

- АДРЕСА_2 (вказана у позові).

Поштові відправлення, адресовані ОСОБА_2 , повернуто за закінченням терміну зберігання.

ОСОБА_4 отримав 24 травня 2024 року.

11 червня 2024 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями змінено склад колегії

Протокольною ухвалою 11 червня 2024 року розгляд справи відкладено в зв`язку з відсутністю відомостей щодо належного повідомлення скаржника на 21 серпня 2024 року.

ОСОБА_2 направлено на 2 адреси :

- АДРЕСА_1

- АДРЕСА_2 (вказана у позові)

Поштові відправлення, адресовані ОСОБА_2 , повернуто за закінченням терміну зберігання.

ОСОБА_4 за закінченням терміну зберігання, відправлено повторно за закінченням терміну зберігання.

20 серпня 2024 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями змінено склад колегії.

21серпня 2024 року в судовому засіданні оголошено перерву до 23 жовтня 2024 року.

ОСОБА_2 направлено на 2 адреси :

- АДРЕСА_1

- АДРЕСА_2 (вказана у позові).

Поштові відправлення, адресовані ОСОБА_2 , повернуто за закінченням терміну зберігання.

ОСОБА_1 дві позначки: 1)за закінченням терміну зберігання 2) відсутній.

23 жовтня 2024 року продовжено перерву до 17 грудня 2024 року.

ОСОБА_2 направлено на три адреси:

АДРЕСА_1 ;

АДРЕСА_3

ОСОБА_2 адресат відсутній за вказаною адресою,

ОСОБА_1 - за закінченням терміну зберігання

16 грудня 2024 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями змінено склад колегії

Протокольною ухвалою 17 грудня 2024 року розгляд справи відкладено на 25 лютого 2025 року.

Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд (а.с. 8-12, 25-30 т.3).

ОСОБА_1 отримав особисто 26 грудня 2024 року.

ОСОБА_2 адресат відсутній за вказаною адресою (за трьома адресами).

Згідно листа Маловисківської міської ради від 19 січня 2023 року № 11-26/197 ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 97 т. 1)

За положеннями ст. 372 ЦПК неявка сторін не перешкоджає судовому розгляду, за умови належного повідомлення про судове слухання.

У суді апеляційної інстанції прокурор, підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні, скасуванні судового рішення.

Представник прокуратури, просила відхилити апеляційну скаргу, залишити незмінним судове рішення. Представник апеллянта, ФГ «Прилуцький» наполягала на задоволенні апеляційної скарги та скасуванні судового рішення, надала пояснення.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Обставини справи, встановлені судом

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26 травня 2017 року № 11-4489/14-17-СГ отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :02:000:1510) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Оситнязької сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (право власності зареєстроване 06 червня 2017 року).

ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 31 січня 2018 року № 11-202/14-18-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,9978 га (кадастровий номер :02:001:5026) для ведення особистого селянського господарства, про що державним реєстратором виконавчого комітету Созонівської сільської ради Марченко О.А.

12 лютого 2018 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

9 липня 2019 року ОСОБА_1 відчужено на підставі договору купівлі-продажу на користь ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 1,9978 га, кадастровий номер :02:001:5026, яка розташована на території Плетеноташлицької сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі за № 239.

15 липня 2019 року укладений договір оренди землі площею 1,9978 га, кадастровий номер :02:001:5026, яка розташована на території Плетеноташлицької сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області між ОСОБА_3 та ФГ «Прилуцький».

Згідно договору дарування від 24 листопада 2020 року ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 1,9978 га, кадастровий номер :02:001:5026, яка розташована на території Плетеноташлицької сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, подаровано ОСОБА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та копіями відповідних договорів.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

У відповідності до ст.ст. 2, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється, зокрема, на засадах диспозитивності.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Завданням цивільного судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (частина перша статті 330 ЦК України).

Виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача (постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року в справі № 521/8368/15-ц (провадження № 61-17779св18)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У даній справі прокурор просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 31 січня 2018 року № 11-202/14-18-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 1, 9978 га (кадастровий номер :02:001:5026) та витребувати у ОСОБА_2 та ФГ «Прилуцький» на користь Злинської об`єднаної територіальної громади в особі Злинської сільської ради Кіровоградської області земельну ділянку 1, 9978 га (кадастровий номер :02:001:5026).

Обгрунтування вимог становить незаконність наказу державного органу про передачу землі у власність особі, яка не мала правових підстав повторно отримувати у спеціальному порядку земельну ділянку, як наслідок незаконність відчудження/набуття у власність/користування спірної землі.

Місцевий суд позовні вимоги задовольнив, з чим колегія суддів не в повному обсязі погоджується.

Судове рішення оскаржує відповідач ФГ «Прилуцький», вказує про порушення свого права, як користувача землею за договором оренди та правомірність набуття земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , яка не оскаржує судове рішення.

В порядку ст.ст. 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Однієї з вимог є витребування майна від особи, яка без відповідної правової підстави заволоділи ним, ст. 387 ЦК, дану норму права застосував прокурор, звертаючись до суду.

Суд першої інстанції поряд з нормами Земельного законодавства та Цивільного законодавства, керувався положеннями ЦК, а саме ст.1212 та 1213.

Апеляційний суд переглядає справу в межах оскарження та в межах, що стосується прав/інтересів апелянта з розумінням того, як оспорене рішення в цілому стосується його інтересів, необхідність застосування положень ч. 4 ст. 367 ЦПК.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у справі № 359/3373/16-ц, власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Відповідачем за позовом про витребування від особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстровано право власності на таку ділянку.

Судом встановлено порушення законодавства при передачі земельної ділянки ОСОБА_1 , який реалізував своє право на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а тому не мав правових підстав для повторного отримання безплатно у власність земельної ділянки з таким же цільовим призначенням.

Тобто, внаслідок неправомірних дій Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах на час їх виникнення, у формі видачі оспорюваного наказу від 31.01.2018 № 11-202/14-18-СГ, яким надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку, допущено порушення ч. 1 ст.121, ч. 4 ст. 116 ЗК України щодо повторного надання останньому земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, як територіального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, відноситься передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області мало доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до «Порядку доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 за № 1127.

Таким чином, повторне безоплатне надання Головним управління Держгеокадастру у Кіровоградській області для громадянина земельної ділянки для аналогічних потреб понад норму, встановлену Земельним кодексом України, є порушенням законодавчих норм та не може оцінюватися як воля держави, правомірність наказу державного органу.

Апеляційна скарга містить мотиви щодо відповідності нормам права скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, за яким ОСОБА_1 набув у власність земельну ділянку.

У зв`язку з чим апеляційний суд щодо вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 31 січня 2018 року № 11-202/14-18-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 1, 9978 га (кадастровий номер :02:001:5026, застосовуючи норми процесуального права, зокрема ч.4 ст. 367 ЦПК та ч.4 ст. 263 ЦПК, зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. ст. 152, 155 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку.

Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, який підтримав Верховний Суд, зокрема у постановах від 13 вересня 2023 року у справа № 359/3912/15-ц (провадження № 61-3901св23), від 20 вересня 2023 року у справі № 206/2421/16-ц (провадження № 61-18150св21), захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

При цьому, за висновками Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19), згідно з якими власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна (пункт 34).

Схожі за змістом правові висновки містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16 (провадження № 14-2цс21 (пункти 148-150).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України закріплено обов`язок суду враховувати практику ВС: «При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду» правозастосовну практику даної норми.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія апеляційного суду приймає до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та сталість, єдність судової практики.

Враховуюче вищевикладене, дійшов висновку, що рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2023 року в частині визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 31 січня 2018 року № 11-202/14-18-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної у власність», яким надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9978 га (кадастровий номер :02:001:5026) підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у цій частині про відмову у задоволенні позову.

Стала позиція Верховного Суду, що витребування власником майна не потребує визнання недійсним рішення органу державної влади, яке вже було реалізоване і вичерпало свою дію.

Що стосується позовної вимоги про витребування земельної ділянки на користь Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, за наслідком перегляд судового рішення у межах оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Земельна ділянка площею 1,9978 га (кадастровий номер :02:001:5026), розташована на території Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності незаконно, відповідно підлягає поверненню в державну власність.

Втручання держави в право ОСОБА_2 на мирне володіння майном є законним, оскільки право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 свідомо набуто без законних підстав, а тому місцевий суд підставно виснував, що земельну ділянку необхідно витребувати у ОСОБА_2 на користь Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

ОСОБА_2 судове рішення не оскаржувала.

Апеляційна скарга містить мотиви про добросовісність дій набувача ОСОБА_2 , оскарження в цій частині пов`язує зі своїм правом як користувача землею, за договором оренди землі. Матеріали справи містить докази договору між ОСОБА_3 та ФГ «Прилуцький».

Колегія суддів зазначає, що за змістом ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16).

Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2023 року у справі № 373/626/17 зауважила, що для того, щоб захід втручання у право мирного володіння земельною ділянкою узгоджувався з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції, мало встановити лише те, що виділення такої ділянки у приватну власність не відповідало певним вимогам закону. У кожному такому випадку слід також встановити, чи є легітимна мета відповідного втручання, а також, чи є втручання у право мирного володіння земельною ділянкою за обставин конкретної справи пропорційним відповідній меті.

У п. 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц зроблено висновок, що розглядаючи справи щодо застосування положень ст. 388 ЦК України у поєднанні з положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції, суди з урахуванням усіх встановлених обставин справи, можуть дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном, а також оцінити тягар, покладеного на цю особу таким втручанням.

Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності.

Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач - внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява №29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07).

Компенсаційний варіант розв`язання проблеми вбачається найбільш оптимальним, з дотриманням балансу інтересів держави та суб`єктів приватного права. Якщо для держави та суспільства об`єкт нерухомого майна, що протиправно вибув із власності, є дійсно цінним, то держава його повертає, а добросовісний набувач отримує достойну компенсацію.

У даній справі не з`ясовувалося питання та не надавадась оцінка набуття у власність землі ОСОБА_5 з`ясування її свідомості/обізнаності щодо спірного об`єкту, незаконності вибуття землі із власності держави.

Оскарження рішення суду користувачем землею ФГ «Прилуцьким» щодо неврахування добросовісності набуття ОСОБА_2 землі у власність, право оренди якого пов`язане з правом власності ОСОБА_2 , не відповідає засадам цивільного права, договір оренди укладений не зі ОСОБА_6 , а з ОСОБА_3 .

Щодо оскарження судового рішення у частині витребування у Фермерського господарства «Прилуцький» на користь Злинської об`єднаної територіальної громади в особі Злинської сільської ради Кіровоградської області земельної ділянки площею 1,9978 га (кадастровий номер :02:001:5026), яка була передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 31 січня 2018 року № 11-202/14-18-СГ у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (колишньої Плетеноташлицької сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області), апеляційний суд виснує наступне.

Дана вимога і вирішення позову в цій частині безпосередньо стосується інтересів апелянта ФГ «Прилуцький», який згідно договору оренди землі від 15 липня 2019р є орендарем спірної земельної ділянки строком дії на 10 років, договір укладений з ОСОБА_3 15.07.2019 (а.с. 42-47 том 1).

Апеляційний суд звернув увагу на те, що ОСОБА_3 був в ланцюгу власників спірної земельної ділянки, він відчужив землю ОСОБА_2 , попередньо, будучі власником землі і головою ФГ «Прилуцький» уклав договір оренди землі, виступаючи одночасно суб`єктом договору з обох сторін, що не може не звернути увагу з огляду правозастосування, однак зазначене не є предметом данного спору в розумінні ст. ст. 13, 367 ЦПК.

До даного відповідача заявлена вимога про витребування земельної ділянки.

Так, власник має право витребувати своє майно від особи, яка володіє майном, заявити віндикаційний позов, тобто вимогу про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Це є позов неволодіючого власника до володіючого невласника.

Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: «фізично», «юридично» (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18 (провадження № 61-6415св19)).

Вимога про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника, це що стосується вимоги до ОСОБА_2 .

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Прокурор у позові визначив ст. 387 ЦК, суд застосував вимоги ч. 1, ч. 2 ст. 1212 ЦК України та ч. 1 ст. 1213 ЦК за якою особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Дані норми в мотиваційній частині рішенні суду застосовані щодо задоволення позову до відповідача ОСОБА_2 , а в загальному висновку земельна ділянка витребувана також у ФГ «Прилуцький», що трактується апеляційнийм судом як застосування вищевказаних норм і до орендаря землі.

Завданням цивільного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, метою ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника.

Велика Палата неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам ( постанови ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі № 925/642/19).

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України закріплено обов`язок суду враховувати практику ВС: «При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду» правозастосовну практику даної норми.

Мета позову є зрозумілою і становить повернення земельної ділянки позивачу як у власність, так і у фактичне користування.

Дійсно, суд може керуватися принципом процесуальної економії, штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (пункт 44). Постанова ВП ВС, 22.09.22, справа №462/5368/16-ц (№ у ЄДРСР 106558740).

У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень, тощо, суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (пункт 58). Постанова ВП ВС, 12.07.23, справа №757/31372/18-ц.

Задоволення судом позовної вимоги має з урахуванням вимог правовладдя (верховенства права) дозволити досягнути мети судочинства, зокрема реально відновити суб`єктивне право, яке порушив, оспорює або не визнає відповідач. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, і той, який обрав позивач, можна використати для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких він звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним, зокрема неефективним, і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлену позовну вимогу взагалі не можна використати для захисту права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, таку вимогу не можна розглядати як спосіб захисту (пункт 60). Постанова ВП ВС, 12.07.23, справа №757/31372/18-ц (№ у ЄДРСР 112516535) Чи може суд інтерпретувати позовні вимоги відповідно до мети позивача? Постанова ВП ВС, 12.07.23, справа №757/31372/18-ц (№ у ЄДРСР 112516535).

Викладені вище норми права, дають підстави для висновку апеляційного суду, що ні норми права визначені у позові, ні норми застосовані місцевим судом для витребування земельної ділянки, не є належними до правовідносин між позивачем та відповідачем у справі ФГ «Прилуцький».

Апелянт є користувачем земельної ділянки, який створює позивачеві перешкоди у здійсненні всіх складових права власності ст. 319 ЦК. У такому разі власник земельної ділянки має захищати своє порушене право, в мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися, у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки відповідачем.

Тобто ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належного йому майна, пред`явлення вимоги пов`язаної з поверненням земельної ділянки.

Тому, рішення суду в цій частині колегія суддів скасовує та відмовляє в задоволенні позовних вимог. Саме в межах розгляду негаторного спору і мають бути з`ясовані заперечення відповідача щодо незмінності його права користування земельною ділянкою на весь період дії строку оренди, незалежно від зміни власника, положення договору оренди, зокрема п. 40 щодо дії договору, тощо. Як наполягала представник апелянта в суді апеляційної інстанції, за загальним правилом зміна власника не впливає на договір оренди, ст. 148-1 ЗК, та на права господарства, орендаря землі.

Представництво прокурора, позивач у справі Злинська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 4 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Передумовою участі органів та осіб в цивільному процесі є набуття ними цивільного процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право представляти інтереси інших суб`єктів, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

Згідно з пунктом 3 частини першої та частиною другою статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

На прокуратуру покладаються функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України (стаття 2 Закону України «Про прокуратуру»; далі Закон № 1697-VII). Прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 1 Розділу ХІІІ Закону № 1697-VII).

06 грудня 2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій», яким розділ V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" доповнено пунктом 6-1: 1) у день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України (далі - сформована територіальна громада), припиняються повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади (далі - розформовані територіальні громади); 4) сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади; 12) під час проведення реорганізації юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад та/або їхніх виконавчих комітетів повноваження з управління справами таких юридичних осіб здійснює сільський, селищний, міський голова, обраний сформованою територіальною громадою.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року Верховна Рада України постановила утворити у Кіровоградській області Новоукраїнський район (з адміністративним центром у місті Новоукраїнка) у складі територій Ганнівської сільської, Глодоської сільської, Добровеличківської селищної, Злинської сільської, Маловисківської міської, Мар`янівської сільської, Новомиргородської міської, Новоукраїнської міської, Піщанобрідської сільської, Помічнянської міської, Рівнянської сільської, Смолінської селищної, Тишківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-ІX від 28.04.2021, який набрав чинності 27.05.2021, розділ X Земельного кодексу України «Перехідні положення» доповнено п. 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

З дня набрання чинності Законом Держгеокадастр та його територіальні органи втратили з частину своїх повноважень, зокрема розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення.

Земельні ділянки, право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Тобто, до сільських, селищних, міських рад перейшли повноваження щодо розпорядження всіма землями державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, крім земель, які залишаються у державній власності (наприклад, які використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування, землі оборони, більшість земель лісогосподарського призначення, більшість земель ПЗФ та інших).

Згідно з п. 2 Рішення І сесії VІІІ скликання ІІ пленарного засідання Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 11.12.2020 № 17 «Про початок реорганізаії Плетеноташлицької сільської ради шляхом приєднання до Злинської сільської ради» Злинська сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Плетеноташлицької сільської ради.

Таким чином, Злинська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області, є належним позивачем у справі, в її інтересах правомірно та звернувся прокурор, обґрунтувавши своє звернення, які підставно прийняті судом.

Щодо застосування строку позовної давності доводи апеляційної скарги обгрунтованих доводів не містять, як і доводи щодо підвідомчості спору, враховуючі, що основна вимога заявлена до фізичної особи ОСОБА_2 , вимога до ФГ «Прилуцький» пов`язана з правом власності відповідачки, а рішення суду за позовом до юридичної особи ГУ Держгеокадастру, скасована апеляційний судом.

Перелік осіб, зазначених апелянтом у скарзі, які на його думку, суд першої інстанції мав би залучити третьою особою, не заслуговують на увагу. Суб`єктний склад сторін у справі відповідає спірним правовідносинам та наступній реалізації судового рішення.

Загальний висновок

Положеннями ст. 376 ЦПК визначені підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Доводи апеляційної скарги в частині оскарження рішення, яким задоволена вимога про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 31 січня 2018 року № 11-202/14-18-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної у власність», яким надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9978 га (кадастровий номер :02:001:5026) та витребування у Фермерського господарства «Прилуцький» на користь Злинської об`єднаної територіальної громади в особі Злинської сільської ради Кіровоградської області земельної ділянки площею 1,9978 га (кадастровий номер :02:001:5026), що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 31 січня 2018 року № 11-202/14-18-СГ у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (колишньої Плетеноташлицької сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області), - підлягають скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В інший частині рішення суду згідно до ст. 375 ЦПК залишається незмінним.

Розподіл судових витрат

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд відповідно до ст. 141 ЦПК України здійснює перерозподіл судового збору, сплаченого при подачі апеляйної скарги та стягнутого за судовим рішенням, враховуючи межі скасування за наслідком апеляційного оскарження.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Прилуцький» задовольнити частково.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2023 року в частині визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 31 січня 2018 року № 11-202/14-18-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної у власність», яким надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9978 га (кадастровий номер :02:001:5026) та витребування у Фермерського господарства «Прилуцький» на користь Злинської об`єднаної територіальної громади в особі Злинської сільської ради Кіровоградської області земельної ділянки площею 1,9978 га (кадастровий номер :02:001:5026), що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 31 січня 2018 року № 11-202/14-18-СГ у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (колишньої Плетеноташлицької сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області), - скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Кіровоградської обласної прокуратури на користь Фермерського господарства «Прилуцький» судовий збір в розмірі 2 684,00 грн за подання позову.

Стягнути з Кіровоградської обласної прокуратури на користь Фермерського господарства «Прилуцький» судовий збір в розмірі 4 026,00 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 14.03.2025р.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний