Номер провадження: 22-ц/813/1841/25
Головуючий у першій інстанції Павлик І.А.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

з участю секретаря судового засідання Губар Д.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2024 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з батьком, третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з батьком, третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, в обґрунтування якого зазначив, що 09 жовтня 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відділі реєстрації актів громадянського стану Приморської районної адміністрації виконкому Одеської міськради було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 596. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серії НОМЕР_2 , актовий запис № 6885.

15 листопада 2023 року шлюб між сторонами розірвано з ініціативи позивачки, яка забрала свої речі і пішла з дому, залишивши неповнолітню доньку проживати разом з батьком. Позивач зазначає, що на теперішній час донька постійно проживає разом з батьком, матір не цікавиться життям дитини.

Позивач просив суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Короткий зміст рішень суду

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 02 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з батьком відмовив.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції не погодився з висновком органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, вважав, оскільки 7 річна дитина в силу свого віку є більш прив`язаною до матері, роз`єднання їх у такому віці може негативно вплинути на психологічний стан дитини, суд не врахував визнання позову відповідачем, оскільки враховуючи якнайкращі інтереси малолітньої дитини, не вбачав правових підстав для задоволення даного позову. Також суд зазначив, що позивач є призовного віку, який є військовозобов`язаним, тому враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, суд повинен з`ясувати наявність можливих зловживань в напрямку підстав для звільнення з військової служби або надання відстрочки від військової служби, передбачених чинним законодавством України, отже, самостійне виховання та утримання дитини віком до 18 років за рішенням суду корелюється із формулюванням передбачених чинним законодавством України підстав для звільнення з військової служби або надання відстрочки від військової служби.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що з огляду на вік дитини, наявність згоди матері на проживання дитини з батьком та положення ч. 1 ст. 160 СК України, сторони можуть самостійно визначити місце проживання малолітньої дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2024 року у справі № 552/24312/23 скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини разом з батьком - задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , не погоджується з висновками суду першої інстанції, та зазначає, що суд вийшов за межі позовних вимог, невірно встановив предмет спору, оскільки предметом спору у даній справі є визначення місця проживання дитини, а ні визначення участі у вихованні дитини, а ні порядок спілкування з дитиною, я ні відібрання дитини від матері, а ні встановлення факту одноособового утримання дитини батьком, тощо. Наслідки та порядок виконання рішення про визначення місця проживання дитини одним із батьків не мають на меті роз?єднання дитини з матір?ю, тому такий висновок суду першої інстанції є хибним, суд безпідставно вирішив, що визначення місця проживання дитини з батьком с зловживанням в напрямку підстав для звільнення з військової служби.

Скаржник зазначає, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.07.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, ОСОБА_2 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради роз`яснювалось право подання до апеляційного суду пояснень у письмовій формі.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , копію ухвали про відкриття провадження від 24.07.2024 року отримала 31.08.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради копію ухвали про відкриття провадження від 24.07.2024 року та копію апеляційної скарги отримав 16.08.2024 року та 19.07.2024 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

ОСОБА_2 копія ухвали про відкриття провадження від 24.07.2024 року та копія апеляційної скарги надсилались засобами поштового зв`язку, конверт повернувся до суду із зазначенням про причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , судову повістку отримала в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд 17.01.2025 року, що підтверджується довідкою.

Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради судову повістку отримав в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд 17.01.2025 року, що підтверджується довідкою.

Від ОСОБА_2 13.03.2025 року надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 13.03.2025 року, за її відсутності.

Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , до суду надійшло клопотання про необхідність заслуховування у судовому засіданні думки дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо визначення місця її проживання.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 13.03.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задовольнив клопотання про виклик у судове засідання дитини для з`ясування її думки щодо визначення місця її проживання з огляду на наступне.

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України).

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Частина 1 ст. 232 ЦПК України передбачає, що допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі, або представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей.

Допит дитини в судовому засіданні відбувався у присутності представника Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, з`ясовано думку малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стосовно визначення місця її проживання разом з батьком, так дитина зазначила, що більше року проживає разом з батьком та одним з братів, батько відвозить і забирає її зі школи та гуртків, інколи на вихідних проводить час разом з матір`ю, висловила бажання проживати разом з батьком.

Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи роздруківки військово-облікового документу, копії закордонного паспорту з відміткою про перетин кордону, крім того, в судовому засіданні скаржник просив долучити до матеріалів справи витяг військово-облікового документу з застосунку «Резерв +».

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.03.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено до матеріалів справи роздруківку військово-облікового документу, копію закордонного паспорту з відміткою про перетин кордону та витяг військово-облікового документу з застосунку «Резерв +», оскільки останні надано на підтвердження доводів апеляційної скарги з метою з`ясування тих обставин які зазначалися в рішенні суду першої інстанції.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 , в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради Гаврилюк А.А. в судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції не погодився з висновком органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, вважав , що оскільки 7 річна дитина в силу свого віку є більш прив`язаною до матері, роз`єднання їх у такому віці може негативно вплинути на психологічний стан дитини, суд не врахував визнання позову відповідачем, оскільки враховуючи якнайкращі інтереси малолітньої дитини, не вбачав правових підстав для задоволення даного позову. Також суд зазначив, що позивач є призовного віку, який є військовозобов`язаним, тому враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, суд повинен з`ясувати наявність можливих зловживань в напрямку підстав для звільнення з військової служби або надання відстрочки від військової служби, передбачених чинним законодавством України, отже, самостійне виховання та утримання дитини віком до 18 років за рішенням суду корелюється із формулюванням передбачених чинним законодавством України підстав для звільнення з військової служби або надання відстрочки від військової служби.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що з огляду на вік дитини, наявність згоди матері на проживання дитини з батьком та положення ч. 1 ст. 160 СК України, сторони можуть самостійно визначити місце проживання малолітньої дитини.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначаються нею самою.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 15.11.2023 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. У шлюбі сторін народилось троє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Сторони у справі є батьками малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Під час розгляду справи позивачем зазначалося, що після розлучення з відповідачем між ними виник спір щодо місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . На сьогоднішній день відповідач не заперечує щоб донька проживала разом з ним.

Із матеріалів справи вбачається, що із заявою щодо можливості визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 з батьком до органу опіки та піклування звернувся ОСОБА_1 .

Згідно висновку Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 18.03.2024 року № 01-11/324/1 на підставі наданих документів та враховуючи результат бесіди з матір`ю та батьком, обстеження житлово-побутових умов проживання, та діючи в інтересах дитини орган опіки та піклування вважав можливим визначити місця проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із батьком ОСОБА_1 .

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Колегія суддів вважає висновок Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 18.03.2024 року достатньо обґрунтованим.

Так зі змісту останнього, зокрема вбачається, що спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради здійснено вихід за адресою місця проживання батька та матері, проведено обстеження умов проживання батька, про що складено акт.

Органом опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради під час складання висновку від 18.03.2024 року № 01-11/324/1 досліджено: витяг з Реєстру територіальної громади від 04.01.2024 року № 2024/000124422; довідку Одеського ліцею «Фонтанський» Одеської міської ради від 11.01.2024 року № 7; витяг з Реєстру територіальної громади від 04.01.2024 року № 2024/000124305; Витяг з Державного реєстру речових прав від 25.08.2023 року; витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності, та наявності судимостей» стосовно ОСОБА_1 ; довідку з КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» від 04.01.2024 року № 0865; інформацію щодо умов проживання за місцем проживання батька дитини.

Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади малолітня ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 09.01.2018 року. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 01.06.1994 року.

Згідно довідки, наданої Одеським ліцеєм «Фонтанський» ОМР від 11.01.2024 року № 7, малолітня ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 навчається в 2-А класі зазначеного закладу.

Матір`ю малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 укладено декларацію № 0001-Е0МК-Т200 з лікарем-педіатром КУ «Дитяча міська поліклініка № 6» ОМР - ОСОБА_10

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 25.08.2023 року ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» № ВР-001988712, виданої Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_1 на території України станом на 04.01.2024 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості немає та в розшуку не перебуває.

Відповідно до довідки, наданої КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради від 04.01.2024 № 0865, гр. ОСОБА_1 згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки Центру не значиться. На психіатричному та наркологічному обліку не перебуває.

За місцем проживання матері, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , було з`ясовано, що родина мешкає у власній двокімнатній квартирі. В наявності газо-, водо-, тепло-, електропостачання.

Спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради 19.02.2024 року проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено акт відповідно до якого квартира має три кімнати, в наявності меблі, побутова техніка, водо-, газо-, електропостачання. Для виховання та розвитку дитини створені всі умови: дитина має окрему кімнату, ліжко, шафу для одягу, стіл для навчання, планшет, ноутбук, телефон, книжки, одяг та взуття відповідно віку та сезону.

19.02.2024 року ОСОБА_2 повідомила спеціалісту служби у справах дітей Одеської міської ради, що вона не проти того, щоб визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 з батьком.

Висновок органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 27.06.2023 року № 901/01-11 є обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів зазначає, що висновок Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 27.06.2023 року № 901/01-11 щодо вирішення спору з приводу визначення місця проживання дитини, судом оцінюється у сукупності з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

За ч. 1, 2 статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини.

Враховуючи вимоги ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду.

Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19 (провадження № 61-19210св20).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосується її особисто, а також питань сім`ї. Дитина яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання.

Врахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції у присутності представника Служби у справах дітей Одеської міської ради Гаврилюка А.А. з`ясовано думку малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно визначення її місця проживання.

Малолітня ОСОБА_8 пояснила, що проживає разом з батьком та старшим братом ОСОБА_9 більше року. До школи її водить та забирає зі школи батько, рідко забирає мати. В гостях у мами буває рідко. Ходить до гуртку з в`язання куди її водить батько. Їсти готує батько, іноді приїжджає бабуся. Свій день народження святкувала разом з батьком та братами. Висловила бажання проживати разом з батьком.

Представником органу опіки та піклування зазначено, що пояснення малолітньої ОСОБА_6 відповідали віку дитини, питання задавалися в доступній формі.

Колегія суддів зазначає, що між сторонами після розірвання шлюбу виник спір щодо місця проживання малолітньої ОСОБА_8 , визнання під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем спору, при цьому в суді апеляційної інстанції відповідачем зазначалося щодо вирішення спору на розсуд суду свідчить про відсутність між батьками домовленості про те, з ким із них буде проживати дитина. Матеріали справи не містять доказів наявності згоди між батьком та матір`ю дитини щодо її місця проживання після розірвання шлюбу. Визнання позову в цій справі не свідчить про відсутність спору.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Із матеріалів справи вбачається, що батько створив належні умови для морального, духовного та фізичного розвитку доньки. Орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_8 разом з батьком, про що надав відповідний висновок.

Колегія суддів вважає цей висновок обґрунтованим, таким, що узгоджується з іншими доказами в справі та відповідає інтересам дитини.

Належних та допустимих доказів на спростування цих обставин відповідач не надав.

Колегія суддів, враховуючи думку дитини її вік, місце навчання, сталі соціальні зв`язки вважає, що визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_1 відповідатиме найкращим інтересам дитини, яка висловила бажання проживати разом з батьком, позивач має можливість створити дитині належні умови для виховання та розвитку.

Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я, стан її розвитку, незалежно від того, з ким вона буде проживати.

Також слід зазначити, що мати дитини не заявила вимог про визначення місця проживання доньки із нею, зустрічний позов не пред`явила.

Суд першої інстанції зазначаючи про те, що позивач є призовного віку, військовозобов`язаним, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, суд повинен з`ясувати наявність можливих зловживань в напрямку підстав для звільнення з військової служби або надання відстрочки від військової служби, передбачених чинним законодавством України, проте судом першої інстанції вказані обставини не були з`ясовані під час розгляду справи та є припущенням.

Згідно застосунку «Резерв+» ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та має бронювання до 10.08.2025 року. З закордонного паспорту ОСОБА_1 вбачається, що позивач в 2024 році перетинав Державний кордон України, про що свідчать відмітки у паспорті. Отже з боку позивача відсутнє зловживання в напрямку підстав для звільнення з військової служби або надання відстрочки від військової служби.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем його проживання.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішенняПриморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2024 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з батьком задовольнити. Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем його проживання.

Керуючись статтями 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з батьком задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем його проживання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 березня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

М.В. Назарова