Справа № 369/4119/23
провадження №2/457/12/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Ярова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки і піклування Трускавецької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та виховання сина та визначення способу участі батька у вихованні дитини, -

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Дубчак Л.С.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Прядко Р.В.,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки і піклування Трускавецької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та виховання сина та визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 . Батьки дитини не перебували і не перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , зареєстровано в квартирі з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності Позивачу. З метою збереження зв?язків дитини як з батьком, так і з матір?ю, за спільним рішенням батьків малолітнього ОСОБА_4 було вирішено, що ОСОБА_3 буде проживати з жовтня 2017 року як мати дитини разом з дитиною в окремій кімнаті в квартирі, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Зважаючи на ризик бойових дій та ракетних ударів у місці проживання дитини, окупацію частини Київської області, сторонами було прийнято рішення про те, що ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_5 тимчасово переїдуть на захід України. В липні 2022 року ОСОБА_3 звернулась до Трускавецького міського суду Львівської області із позовною заявою про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 з матір?ю та стягнення аліментів. З 01.03.2022. Відповідач взагалі обмежила будь-який контакт сина з батьком. До цього, починаючи з початку 2020 року, ОСОБА_3 також чинила перешкоди батьку брати участь у житті сина його вихованні, навчання тощо, з приводу чого позивач неодноразово звертався і до поліції, і до Служби у справах дітей за місцем фактичного проживання дитини. ОСОБА_1 як батько завжди належно виконував та продовжує виконувати свій обов?язок з утримання дитини, з моменту народження сина Відповідач більшу частину часу не працювала, доходу не отримувала, всі витрати, пов?язані з утриманням дитини, ніс виключно позивач. 3 01 листопада 2021 року по 24 лютого 2022 року малолітній ОСОБА_4 відвідував приватний заклад дошкільної освіти "ІНДІГО", який був повністю оплачений позивачем за рахунок власних коштів. Крім того, перед тимчасовим переїздом сина разом з матір?ю на захід України ОСОБА_1 переслав ОСОБА_3 велику суму коштів на утримання сина, які позивач взяв у борг. Зазначає, що відповідачка мала намір виїхати не в сусідню Республіку Польщу, а в Австралію, так як там у неї є родичі. 10 грудня 2022 року з нагоди дня народження сина, ОСОБА_1 маючи намір привітати сина, привіз з собою багато подарунків для дитини, проте ОСОБА_3 повідомила його про те, що сина позивач не побачить і так і не мав змоги зустрітися з дитиною, як і в наступні дні перебування його в м.Трускавець. Такі дії ОСОБА_3 . ОСОБА_1 розцінює як психологічне насильство, з приводу чого була викликана поліція. Роль батька в житті дитини є не менш визначальною, ніж матері, а, тим паче, в житті малолітнього хлопчика. ОСОБА_1 є військовозобов?язаним та був вимушений проживати окремо від сина та знаходитися з ним в різних містах саме з об?єктивних, не повністю залежних від нього причин. Спиртними напоями позивач не зловживає, наркотичні засоби не вживає, психічних розладів не має, на обліку у нарколога та лікаря-психіатра не перебуває та станом на дату подачі даної позовної заяви ОСОБА_1 має стабільний дохід. Відповідач ігнорує прохання та бажання позивача спілкуватися з сином на щоденній основі по телефону, за допомогою месенджерів та відеозв?язку. Таке ігнорування потреби батька в спілкуванні з сином порушує не тільки права батька, а й права та інтереси дитини на контакт з батьком. Дії щодо перешкоджання контакту батька та дитини ОСОБА_3 вчиняє не лише після переїзду до міста Трускавець, але вчиняла також під час проживання батька з сином в одній квартирі. Таким чином, з боку ОСОБА_3 мало місце систематичне порушення прав ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на контакт. Умисними діями матері дитину - ОСОБА_4 - фізично та морально відчужують від батька, намагаючись створити передумови, щоб дитина його забула. ОСОБА_3 починаючи з 2020 року, провокувала конфлікти з позивачем, свідком чого був і малолітній син ОСОБА_5 . У зв?язку з вищевикладеним, позивач ОСОБА_1 зобов?язаний і щиро бажає брати активну і особисту участь у вихованні свого сина, який на момент подачі цього позову закінчує перший клас школи і не потребує як немовля постійної присутності матері поруч, в тому числі під час спілкування з батьком, а дитина має право на особисте спілкування з батьком та батьківське піклування про нього, що відповідає інтересам дитини. Мати дитини ОСОБА_3 та інші особи не мають права перешкоджати позивачеві спілкуватися з дитиною та брати участь у його вихованні. Просить суд зобов?язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у контакті з ним та визначити способи участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 , шляхом: - спільного відпочинку батька і дитини в день народження дитини з 14 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин без присутності матері за місцем проживання батька або за іншим місцем, визначеним батьком; - спільного відпочинку батька і дитини з 18:00 кожної третьої п?ятниці місяця до 20:00 кожної третьої неділі місяця без присутності матері, за місцем проживання батька або за іншим місцем, визначеним батьком; - спільного відпочинку батька і дитини в день народження батька з 09 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин без присутності матері, за місцем проживання батька або за іншим місцем, визначеним батьком; -спільного відпочинку батька і дитини у святкові дні: День Святого Миколая; Новий Рік, Різдво Христове; Пасха (Великдень), Трійця, День захисника Вітчизни - з 09 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин, без присутності матері, за місцем проживання батька або іншим місцем, визначеним батьком; - спільного відпочинку батька і дитини перші 4 (чотири) дні осінніх шкільних канікул, без присутності матері, за місцем проживання батька або за іншим місцем, визначеним батьком; - спільного відпочинку батька і дитини в перші 4 (чотири) дні весняних шкільних канікул, без присутності матері, за місцем проживання батька, або за іншим місцем, визначеним батьком; - спільного відпочинку батька і дитини перший календарний тиждень зимових шкільних 2 канікул, без присутності матері, за місцем проживання батька, або іншим місцем, визначеним батьком; - спільного відпочинку батька і дитини з 15 липня кожного року по 31 серпня кожного року з метою відпочинку та/або оздоровлення дитини, без присутності матері або іншим місцем, визначеним батьком; - зобов?язання ОСОБА_3 забезпечити вільне спілкування батька з сином особисто, а також засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв?язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження.

Представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Прядко Р.В. подано відзив на позовну заяву. Зазначає, що позивач стверджує, що з 2020 року мати вчиняла перешкоди у вихованні, навчанні сина, зачиняючись в кімнаті, чим обмежувала можливість батька провести час з сином. Насправді ж мотиви таких дій полягали не в перешкоджанні у вихованні, а в забезпеченні потреби у фізичній безпеці. Саме в період спільного проживання в квартирі АДРЕСА_2 позивач систематично вчиняв домашнє насильства по відношенню до матері, в тому числі й у присутності малолітнього ОСОБА_4 . З цих підстав відповідач неодноразово зверталася до органів поліції. За одним з таких випадків рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 11.10.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення домашного насильства. Постановою Київського апеляційного суду від 17.12.2021 року вказане рішення Голосіївського районного суду міста Києва залишено без змін. Вказує, що фактично позивач має побачення з сином, такі побачення відбуваються регулярно, в тому числі понад час, визначений органом опіки, так батько відвідував сина в наступні періоди: 14-21 серпня, 09-14 грудня в 2022 році, 15-22 січня, 06-12 березня 2023 року, що підтверджується електронними доказами. Відповідач категорично заперечує факт передачі будь-яких грошових сум перед переїздом матері з дитиною до Львівської області, тим паче, великої суми коштів, як про це вказує позивач. Також позивач зазначає про передачу подарунків дитині 12.12.2022, однак це іграшка, приставка, коробка від ноутбуку, комплект посуду, які, як зазначає позивач та випливає з самого були особистими речами ОСОБА_5 , які батько перевіз з попереднього місця проживання дитини. Навчання, розвиваючі гуртки, витрати у зв?язку з медичним обслуговуванням, харчуванням як і інші щоденні витрати, необхідні для утримування дитини, доводиться оплачувати матері, повністю за власні кошти. За період окремого проживання з матір?ю ОСОБА_4 навчався в дошкільному навчальному закладі «Теремок», відвідує гурток «Циркова студія», клуб спортивного танцю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а також курси ментальної арифметики, з вересня 2022 року навчається у Навчально-виховному комплексі «Середня загальноосвітня школа №2 Гімназія». З медичної документації вбачається, що дитина схильна хворіти бронхітом, тонзилітом, а також ларингітом та алергічним ринітом і як наслідок потребує підвишеної уваги та постійної включеності батьків у питаннях, пов?язаних з охороною здоров?я, застосувания визначених заходів лікування, дотримання відповідного режиму. Як і іншими питаннями утримання дитини, цим питанням опікується мати. Особиста прихильність дитини до кожного з батьків відображена в актах оцінки потреб сім?ї/особи за участі дитини, а також у відповідних матеріалах за результатами роботи ОСОБА_4 з дитячим психологом. Так, Голосіївським районним в місті Києві центром соціальних служб 22.10.2021 складено Акт оцінки потреб сім?ї/особи за місцем проживання ОСОБА_5 , з якого вбачається що ОСОБА_5 боїться батька коли той свариться з мамою, «зі спостереження фахівця на момент візиту ОСОБА_5 був спокійний, легко йшов на контакт з фахівцями, коли в кімнату зайшов батько, хлопчик проявив занепокоєння, підійшов до мами та з острахом дивився на батька, став змінювати свої слова. Зі слів ОСОБА_5 - тато його випадково вдарив в лоб і голову два рази. Зі слів хлопчика він хоче жити з мамою та бути другом з татом, також він додав, як бачив що батько бив сестру ОСОБА_6 та маму». Також за результатами застосування методики «Малюнок сім?ї» психолог Центру робить припущення що ОСОБА_4 перебуває у ситуації психологічного тиску з боку батька щодо вільного спілкування з мамою в його присутності». Вважає, що встановлений графік побачень рішенням Виконкому Трускавецької міської ради Львівської області «Про встановлення днів та годин побачень батька з малолітньою дитиною» були враховані фактичні обставини сімейних відносин та такий графік відповідає інтересам дитини, дозволяючи найоптимальніше реалізувати інтерес дитини на спілкування з батьком та право батька на участь у вихованні дитини. Враховуючи наведене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що відповідач підтвердила факт перешкоджання участі ОСОБА_7 у вихованні свого сина ОСОБА_5 та у спілкуванні з ним з 2020 року, оскільки Відповідач чітко усвідомлювала, що ОСОБА_1 любить свого сина та будь-які розставання з сином завдають йому великого болю, вона почала відчужувати сина від батька з метою чинення тиску на ОСОБА_1 в майновому спорі. При дитині ОСОБА_3 неодноразово ображала честь та гідність ОСОБА_1 . З приводу фактів перешкоджань ОСОБА_3 у спілкуванні з сином позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів із відповідними заявами. ОСОБА_1 ніколи не вчиняв жодного домашнього насильства ні щодо свого сина, ні щодо його матері, ні судом І інстанції, ні судом апеляційної інстанції не було достовірно встановлено склад адміністративного правопорушення, такі рішення грунтуються виключно на припущеннях, не підтверджених жодними доказами. До моменту прийняття 30 січня 2023 року виконавчим комітетом Трускавецької міської ради рішення № 442, яким визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні і спілкуванні з сином ОСОБА_4 . ОСОБА_3 не надавала позивачу бачитись з сином та навіть розмовляти з ним по телефону. Однак в подальшому навіть рішення органу опіки та піклування не стало вагомою причиною припинення перешкод у спілкуванні батька з сином. ОСОБА_3 не надала належних доказів на підтвердження понесення витрат на утримання ОСОБА_5 . Щодо, начебто, особистої прихильності дитини до кожного батьків, ОСОБА_3 вказує на те, що ОСОБА_5 більш прихильний до неї, ніж до батька, посилаючись на акт оцінки потреб сімї/особи 2021 року та висновки, начебто, психологічної оцінки ОСОБА_4 , однак всі викладені в акті оцінки потреб сім?ї від 22 жовтня 2021 року, а також висновку обставини взагалі не відповідають дійсності, оскільки така оцінка проводилась без участі ОСОБА_1 та за його відсутності. Крім того, зазначає, що не відповідає дійсності те, що ОСОБА_5 боїться батька. За роки спільного проживання Позивач жодного разу не застосовував до дитини жодної форми насильства, належно брав участь у його вихованні, крім випадків, коли звертався у відповідні органи. Також вважає, що робота психолога була проведена з 29 листопада по 10 грудня 2021 року, а, отже, результати такої роботи не мають жодного зв?язку із станом дитини навесні 2023 року та не можуть бути взяті до уваги судом. Позивач на даний момент не має можливості узагалі спілкуватися з сином по телефону через перешкоджання ОСОБА_3 . Натомість через дії відповідача ОСОБА_1 може втратити зв?язок зі своїм сином, якщо не забезпечити йому право на повноцінний контакт з дитиною без присутності матері. Тому вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2023 року справу передано за підсудністю до Трускавецького міського суду Львівської області.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 05 вересня 2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

26 січня 2024 року від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про зміну прізвища. ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 та копією паспорта громадянина України /а.с. 67-68/.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 07 лютого 2024 року було призначено дану справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та просив їх задоволити.

Представник позивача - адвокат Дубчак Л.С. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задоволити їх. Пояснила, що у сторін є малолітній син, який на даний момент, враховуючи ведення бойових дій на території України, проживає та здобуває освіту у м.Трускавець. Фактично з цього часу відповідачем обмежується спілкування та участь позивача у житті його дитини. До моменту звернення ОСОБА_1 в органи опіки і піклування щодо перешкоджання з боку матері в контакті сина з батьком, позивач був позбавлений будь якої можливості в тому числі і за допомогою засобів зв`язку. Тому просить суд визначити участь батька в житті дитини згідно з вимогами позовної заяви, оскільки це єдиний спосіб захисту порушеного права як батька так і сина у спілкуванні.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила щодо заявлених позовних вимог в повному обсязі. Ніякого спільного рішення з позивачем про місце проживання сина на заході України, не було. До 24 лютого жодних перешкоджань у спілкуванні з дитиною не було, оскільки проживали разом в одній квартирі. Після 24 лютого позивач приїжав і перебував з дитиною. Забезпеченням дитини займається лише відповідачка. Окрім виплат по стягненню аліментів з відповідача у розмірі 1601 грн, жодної допомоги дитина не отримує. Внаслідок побоїв та домашнього насильства позивача варто взагалі позбавити батьківських прав по відношенню до сина.

Представника відповідача адвокат Прядко Р.В. у судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. Обставини перешкоджання в контакті з дитиною є голослівними твердженнями позивача, оскільки будь яких доказів цього стороною позивача не наведено. Натомість мати дитини систематично організовує та забезпечує побачення позивача з сином та суворо дотримується графіку який встановлений органом опіки та піклування, оскільки розуміє важливість контакту батька з дитиною. Органом опіки враховано те, що під час проживання з матір`ю позивачем систематично застосовувалось домашнє насильство. Після контакту з батьком у дитини стрес і присутність матері при зустрічах позивача і ОСОБА_4 є заходом забезпечення інтересів дитини. А тому встановлений графік побачень батька з дитиною відповідає інтересам дитини з урахуванням всіх обставин.

Представник третьої особи Служба у справах дітей виконавчого комітету Трускавецької міської ради в судове засідання не з`явилась, на адресу суду подала заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки і піклування Трускавецької міської ради. Повідомивши, що органом опіки і піклування було розглянуто питання про встановлення днів і годин побачень батька з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийнято відповідне рішення, яким встановлено дні та години побачень.

Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 що видане повторно 12 березня 2020 року, батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 /Т.1, а.с.17/.

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31 березня 2022 року № 1331-, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , законний представник, що його супроводжує ОСОБА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 /Т.1, а.с. 19/.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 12 грудня 2022 року до служби у справах дітей Трускавецької міської ради, просив визначити місце зустрічей та встановити графік таких із дитиною ОСОБА_4 /Т.1, а.с. 24-25/.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, інших членів сім`ї та родичів визначений Сімейним кодексом України.

Одним із завдань сімейного законодавства є регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1 СК України).

Згідно з ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дітей покладаються на обох батьків, кожен з батьків у рівній мірі зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1ст. 159 СК України).

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч.2 ст.159 СК України).

У постанові від 19 січня 2022 року у справі №189/68/20 Верховний Суд дійшов висновку, що батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року §54).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§100 рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року).

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд зобов`язаний виходити, передусім, з найкращих інтересів дитини, визначення яких здійснюється на підставі оцінки обставин кожної справи.

Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а визначений порядок спілкування батька з дитиною, що передбачає певні дні та часи такого спілкування, не може беззаперечно свідчити про позбавлення його передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі №461/138/18.

При вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням кожних конкретних обставин справи.

Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 жовтня 2018 року - справа № 686/14512/17, провадження № 61-7540св18.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм національного законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Як встановлено судом, та не заперечується сторонами на даний час позивач та відповідач проживають окремо, спільного побуту не ведуть. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю у м. Трускавець за згодою батьків. Батько дитини - ОСОБА_1 мешкає окремо від них у м. Києві.

Між батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не досягнуто домовленості щодо участі позивача у вихованні дитини та особистого спілкування з нею. Існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з дитиною.

Так, звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, перешкоджає повноцінно приймати участь у його вихованні, чим порушує його права як батька.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем вказується, що зустрічі з дитиною відбуваються в межах рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №442 від 30 січня 2023 року, яким визначено такий графік:

у суботу та неділю кожного першого та третього тижня місяця з 12:00 до 18:00 у присутності мами дитини ОСОБА_3 ;

у дні перебування ОСОБА_1 у відпустці (що підтверджується відповідним наказом) з 12:00 до 18:00, але не раніше закінчення уроків в школі, в присутності мами дитини ОСОБА_3 .

Суд повністю погоджується на встановлення таких способів участі батька у вихованні дитини, оскільки вони визначені з урахуванням інтересів як самої дитини, так і інтересів обох батьків.

Відповідачка не заперечувала визначення участі у спілкуванні та вихованні дитини позивачем відповідно до рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради.

Так, як вбачається з постанови Львівського апеляційного суду від 30 січня 2024 року, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коцана Руслана Мар`яновича залишено без задоволення та рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 07 червня 2023 року, яким визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_3 та вирішено стягувати з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 - залишити без змін.

У той же час, під час судового розгляду встановлено, що Голосіївським районним в місті Києві центром соціальних служб, було видано Акт оцінки потреб сім`ї/особи та Висновок оцінки потреби сім`ї, щодо стану та потреби дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оцінка здійснювалась в період з 21 - 22 жовтня 2021 року за місцем проживання (на той момент) членів сім`ї ОСОБА_9 / ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 . З наданого Акту вбачається, що фахівцями зокрема, виявлено, що ОСОБА_4 при появі батька змінює свою думку та став занепокоєним, зі слів дитини батько його випадково вдарив два рази, хоче жити з мамою та бути другом з татом; бачив як батько бив сестру та маму. Висновком встановлено, що зі сторони громадянського чоловіка та батька ОСОБА_4 ОСОБА_1 вчинялося домашнє насильство за рішенням суду він був притягнутий до відповідальності /Т.1 а.с.132-142.

Крім цього, з листа Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб від 13 грудня 2021 року вбачається, що з малолітнім ОСОБА_4 проведено роботу з психологом, за результатами якої встановлено, що «хлопчик має тісний емоційний зв`язок з матір`ю та характерну для його віку яскраво виражену ідентифікацію з батьком, однак агресивно-домінантна поведінка батька у сімї викликає у дитини відчуття страху, тривоги, невпевненості, емоційної напруги…». За результатами аналізу зображень та бесіди, можна припустити, що хлопчик перебуває у ситуації психологічного тиску з боку батька щодо вільного спілкування з мамою в його присутності, хлопчик відчуває втомленість від емоційної напруги, тривожність щодо прийняття його поведінки домінантним батьком, що формує соромязливсть та боязкість у спілкуванні з іншими членами сім`ї/ Т.1 а.с.143-152/.

Окрім цього, у матеріалах справи міститься згода від 17 лютого 2023 року на участь у психологічному дослідженні НВК «Середня загальнооосвітня школа №2 Гімназія» дитини ОСОБА_4 , учня 1-А класу.

Так, за результатами такого психологічного дослідження складено протокол індивідуальної психологічної діагностики ОСОБА_4 , згідно якого дитина перебуває у ситуації емоційного дискомфорту коли поруч перебуває батько, має теплий та тісний зв`язок з мамою, а через деструктивні стосунки тата з мамою відчуває тривожність і це ускладнює його спілкування з батьком. Стосунки із ОСОБА_11 виснажують його емоційно /Т.1 а.с. 155-158/.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, неодноразове звернення позивачкою із відповідними заявами про вчинення домашнього насильства її цивільним чоловіком ОСОБА_1 , а саме від 03 ерезня 2020 року, 18 березня 2020 року, 05 липня 2020 року, 22 липня 2020 року, 21 серпня 2021 року, 05 січня 2023 року /Т.1 а.с. 159-175/.

Більше того, постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2021 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства та накладено стягнення у виді штрафу - залишено без змін.

Так, судом встановлено, що між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок, дитина повноцінно не сприймає позивача, як батька, відтак, визначення проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини.

Зокрема, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, суд враховує протокол індивідуальної психологічної діагностики від 17 лютого 2023 року, з урахуванням якого, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо проведення зустрічей з дитиною без присутності матері, а також щодо проведення спільного відпочинку та оздоровлення дитини - під час літнього періоду тривалістю в півтори календарних місяці та під час зимового періоду - один тиждень.

Суд з урахуванням віку дитини, рівня її соціальних навичок, фізіологічні, моральні, психоемоційні потреби, вважає, що таке тривале цілодобове перебування дитини окремо від матері негативно позначиться на дитині, так як наразі таке цілодобове перебування окремо від матері з батьком, не відповідає рівню її психоемоційного звязку з батьком ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного та для забезпечення фактору стабільності, який надає дитині можливості нормально розвиватись, враховуючи вік дитини, її режим дня, стан здоров`я, та необхідність забезпечення психологічно комфортних умов для дитини, звичайного ритму життя дитини та такий, що буде сприяти її стабільному та нормальному розвитку, суд доходить висновку, що спілкування батька з дитиною повинно проходити саме в присутності матері.

При цьому, відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, суд вважає необхідним зауважити, що позивач не позбавлений можливості в подальшому вирішити питання щодо зміни способу його участі у вихованні дитини з урахуванням її віку, стану здоров`я, зміни ставлення дитини до нього, укріпленням психоемоційного зв`язку та формуванням довірливих стосунків між ними.

Крім того, суд вважає недоцільним встановлення такого окремого способу участі батька у вихованні дитини як побачення батька з сином у святкові дні (День Святого Миколая, Новий рік, Різдво, Пасха (Великдень), Трійця, День захисника Вітчизни) з 09:00 до 15:00 год. без присутності матері, за місцем проживання батька або іншим визначеним батьком місцем, оскільки передбачають переміщення дитини з її постійного місця проживання у м. Трускавець до місця проживання батька м. Києва, враховуючи, що матеріали справи не містять даних про те, що позивач має придатне для проживання дитини житло у м. Трускавець.

Крім того, у цьому випадку суд також враховує необхідність надання дитині можливості проводити святкові дні з обома батьками. У той же час, оскільки батько наполягає на встановленні часу з 09:00 до 15:00 год. це позбавить матір можливості провести час із сином у святкові дні.

Водночас, суд, для надання можливості батькові та сину вибудовувати теплі та довірливі взаємовідносини, а також для забезпечення їм можливості оперативно вирішувати різноманітні питання, які можуть виникати у їх повсякденному житті, приходить до висновку про необхідність надання позивачу необмеженого спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку.

При цьому суд бере до уваги те, що малолітня дитина є найбільш вразливою стороною, а тому з метою найкращих інтересів дитини суд вважає, що дитина повинна відчувати турботу обох батьків, і матері і батька. При цьому батько повинен враховувати особливості стану здоров`я дитини, дотримуватися рекомендацій лікаря, надавати дитині належний догляд, дотримуватися графіку розпорядку дня дитини, обидва батьки, усвідомлюючи інтереси дитини та виконуючи рішення суду щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, мають узгодити стратегію подальшого виховання та розвитку дитини.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частинами 1-3 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене, а також рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №442 від 30 січня 2023 року, суд вважає доцільним визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 , а саме:

- спільного відпочинку батька і дитини в день народження дитини з 14 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин в присутності матері за місцем проживання батька;

- спільного відпочинку батька і дитини в день народження батька з 09 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин в присутності матері;

- спільного відпочинку батька і дитини у святкові дні: День Святого Миколая; Новий Рік, Різдво Христове; Пасха (Великдень), Трійця, День захисника Вітчизни - з 09 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин, в присутності матері;

- спільного відпочинку батька і дитини перші 3 (три) дні осінніх шкільних канікул, в присутності матері;

- спільного відпочинку батька і дитини в перші 3 (три) дні весняних шкільних канікул, в присутності матері;

- спільного відпочинку батька і дитини перший календарний тиждень зимових шкільних канікул, в присутності матері;

- спільного відпочинку батька і дитини з 15 липня кожного року протягом 21 календарного дня з метою відпочинку та/або оздоровлення дитини, в присутності матері;

- забезпечити ОСОБА_2 вільне спілкування батька з сином засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв?язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає, що визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідатиме інтересам дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із малолітньою донькою, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини та відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі налагодження психоемоційного зв`язку позивача з дитиною, зміни обставин і взаємовідносин між сторонами, досягнення дитиною старшого віку та відповідних вікових змін дитини, її розвитку та потреб, тощо, сторони не позбавлені в майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні дитини для якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки і піклування Трускавецької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та виховання сина та визначення способу участі батька у вихованні дитини задовольнити частково.

Визначити наступний спосіб участі ОСОБА_1 , у вихованні та спілкуванні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

- спільного відпочинку батька і дитини в день народження дитини з 14 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин в присутності матері за місцем проживання батька;

- спільного відпочинку батька і дитини в день народження батька з 09 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин в присутності матері;

- спільного відпочинку батька і дитини у святкові дні: День Святого Миколая; Новий Рік, Різдво Христове; Пасха (Великдень), Трійця, День захисника Вітчизни - з 09 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин, в присутності матері;

- спільного відпочинку батька і дитини перші 3 (три) дні осінніх шкільних канікул, в присутності матері;

- спільного відпочинку батька і дитини в перші 3 (три) дні весняних шкільних канікул, в присутності матері;

- спільного відпочинку батька і дитини перший календарний тиждень зимових шкільних канікул, в присутності матері;

- спільного відпочинку батька і дитини з 15 липня кожного року протягом 21 календарного дня з метою відпочинку та/або оздоровлення дитини, в присутності матері;

- забезпечити ОСОБА_2 вільне спілкування батька з сином засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв?язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Трускавецької міської ради, юридична адреса: 82200, м. Трускавець, вул. Бориславська, 2.

Суддя: В. І. Марчук