12.03.2025 Суддя Зайцева М. С.
Провадження № 4-с/644/3/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - Зайцевої М.С.,

за участі секретаря судового засідання - Селіхової А.В.,

представника боржника - Сампара Н.М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в межах виконавчого провадження № 46040099, -

ВСТАНОВИВ:

31.12.2024 року ОСОБА_1 через представника адвоката Сампара Н.М. звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив поновити строки подання скарги; визнати дії старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у ВП 46040099 від 16.04.2019, неправомірними; визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 16.04.2019 року у виконавчому провадженні ВП 46040099, а саме: постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 16.04.2019 по виконавчому провадженні ВП 46040099.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 03.12.2024 року близько 12:25 години по вулиці Д. Лук`яновича, 1В, що у місті Тернопіль, поліцейським 2 взвод 1 рота 1 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області, рядовим поліції Кадубенком Русланом Сергійовичем, складено протокол серії ЕПР1 № 187654 щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , за порушення ним ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З протоколу вбачається, що «03.12.2024 року об 11:35:00 годин в місті Тернополі, по вулиці Д. Лук`яновича, 1В... водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував ТЗ «LEXUS 1x450», державний номерний знак НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП № 59325080 від 31.07.2024 року чим порушив ст.15 ЗУ ДР - Основні положення щодо допуску до керування т/з. 16.12.2024 року ОСОБА_1 уклав договір № 16/12/2024 про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «ЗАХИСТ ПРАВА». 17.12.2024 року скеровано за допомогою підсистеми «Електронний Суд» клопотання про вступ представника ОСОБА_1 у справу № 607/26640/24, та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та надання доступу до електронних матеріалів справи № 607/26640/24. В поза робочий час, 17.12.2024 року до матеріалів справи № 607/26640/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний Суд», додані усі наявні матеріали справи, серед яких: постанова Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ВП 46040099 від 16.04.2019. Враховуючи все вище зазначене, просить поновити строки на оскарження постанови виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ВП 46040099 від 16.04.2019 року, які визначені в ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки, ОСОБА_1 , ознайомився зі змістом оскаржуваної постанови лише 18.12.2024 року, то десятиденний строк на оскарження постанови, яка винесена 16.04.2019 року Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ВП 46040099, припадає на 28.12.2024 року. Однак, враховуючи, що останній день строку припадає на вихідний день (субота), то відповідно до правил рахування процесуальних строків, останній день строку переноситься на наступний робочий день, та припадає на 30.12.2024 року. 16.01.2019 року старшим державним виконавцем Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, винесено постанову, якою відкрите виконавче провадження № 46040099 на підставі пред`явленого до примусового виконання виконавчоголиста № 644/13076/13-ц, який виданий 17.03.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова. 16.04.2019 року старшим державним виконавцем Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, по виконавчому провадженні ВП 46040099 на підставі судового наказу № 644/13076/13-ц виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 17.03.2014, винесене оскаржувану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Оскаржувана постанова Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, по виконавчому провадженні ВП № 46040099 від 16.04.2019 р. не надсилалася належним чином боржнику, ОСОБА_1 . Оскаржувана постанова Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, по виконавчому провадженні ВП 46040099 від 16.04.2019 року відноситься до переліку постанов, які визначені в п. 1-4, ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», таким чином, виконавець був зобов`язаний надіслати оскаржувану постанову від 16.04.2019 року боржнику, ОСОБА_1 , рекомендованим поштовим відправленням. Проте, вказаної постанови боржнику так і не було належним чином направлено на адресу місця його реєстрації, чим виконавець Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, порушив процесуальні вимоги щодо винесення постанови від 16.04.2019 року. Отже, державним виконавцем Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві не дотриманий порядок винесення оскаржених постанов. Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по ВП № 46040099, винесена старшим державним виконавцем Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, винесена тільки 16.04.2019 року. Сукупний розмір заборгованість в 57 444,04 грн., накопичувався в період з 21.10.2015 року по 05.02.2018 року. На думку заявника залишається незрозумілим чому, державний виконавець виніс оскаржувану постанову тільки в 2019 році, і посилається на той факт, що сума заборгованості перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. Хоча дана підстава для винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами існувала і в інші роки. Старшим державним виконавцем Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, не дотриманий порядок винесення оскаржених постанов. ОСОБА_1 з березня 2022 року по 20 вересня 2024 року ніс службу в Збройних Силах України, що підтверджується записами з військового квитка серії НОМЕР_2 , в період з 15.03.2022 по 16.07.2022, з 09.08.2022 по 22.08.2022, з 23.08.2022 по 12.10.2023, з 04.11.2022 по 21.02.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Часів Яр, Донецької області, що вказано в довідці № 6464 від 11.09.2024 року. Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 з березня 2022 року по 20 вересня 2024 року ніс службу в ЗСУ і відповідно, отримував заробітну плату, його роботодавцем виступає Міністерство оборони України. Таким чином, обов`язок відраховувати та сплачувати на рахунок виконавця аліменти, покладається на роботодавця ОСОБА_1 , але не на нього. 30.10.2024 року на підставі акта огляду МСЕК № 1810/5 складено довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 694780, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присвоєно ІІІ групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини довічно. Зі свідоцтва про хворобу № 7239 вбачається, що ОСОБА_1 встановлено наступний діагноз: «післятравматичний деформуючий артроз третьої стадії, стійка контрактура лівого плечового зрощений з деформацією перелом (21.02.2023) плечової кістки, (28.02.2023) остеосинтезу лівої плечової кістки, (02.08.2023) реостеосинтезу, (19.03.2024) видалення метало-конструкції з больовим синдромом і значним порушенням функції лівої верхньої кінцівки. (Т92.1) Травма, ТАК пов`язана із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми від 15.03.2023 № 3514). Згідно класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості дана травма відноситься до тяжких (наказ МОЗ України від 04.07.2007 № 370)». З довідки про обставини травми (поранення,контузії, каліцтва) № 3514 від 15.03.2023 виданої на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 щодо солдата ОСОБА_1 , вбачається, що останній «... під час оборонних дій внаслідок здійснення обстрілу з боку противника із використанням 4152мм по позиціях 1 мінометної батареї НОМЕР_4 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_3 в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , військовослужбовець отримав бойове травмування. Після надання першої медичної допомоги військовослужбовець був евакуйований у в/ч НОМЕР_5 населеного пункту АДРЕСА_1 . Військовослужбовець отримав бойове травмування під час виконання ним обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини, не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Під час отримання бойового травмування солдат ОСОБА_1 перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом)». Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, що випливає з усього вище зазначеного, а також численних процесуальних помилок, які були допущені державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови, є всі підстави вважати, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 16.04.2019 року, яка винесена старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ВП 46040099 повинна бути скасована.

Ухвалою суду від 03.01.2025 року відкрито провадження за скаргою, витребувано у Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 46040099, відкритого постановою від 16.01.2015 року.

24.01.2025 року через систему «Електронний суд» надійшли матеріали виконавчого провадження № 46040099.

12.02.2025 року представник заявника уточнила вимоги скарги, надала додаткові пояснення та просила поновити строки оскарження постанов державного виконавця та визнання дій неправомірними; визнати дії старшого державного виконавця Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у ВП 46040099, неправомірними; визнати неправомірною та скасувати постанови старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні ВП 46040099, а саме: постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 23.02.2018 року ВП № 46040099; постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 23.02.2018 року ВП № 46040099, постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 14.03.2018 року ВП № 46040099, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 14.03.2018 року ВП № 46040099, постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 16.04.2019 року ВП № 46040099, постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 16.04.2019 року ВП № 46040099.

Обґрунтовуючи уточненні вимоги вказала наступне. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження встановлено наявність наступних постанов: постанова про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 23.02.2018 року ВП № 46040099; постанова про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 23.02.2018 року ВП № 46040099; постанова про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 14.03.2018 року ВП № 46040099; постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 14.03.2018 року ВП № 46040099; постанова про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 16.04.2019 року ВП № 46040099; постанова про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 16.04.2019 року ВП № 46040099. Вважає, що з метою повного захисту прав ОСОБА_1 , просить скасувати вище зазначені постанови з наступних підстав. Щодо порушення процесуального порядку та строків винесення постанов про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, а саме довідки - розрахунку заборгованості від 20.10.2015 року № 1621/10, заборгованість по сплаті аліментів виникла - 12.2014 року. Також, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, первісна постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами датована - 23.02.2018 року. Як вбачається з постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами датована від 23.02.2018 року ВП № 46040099: встановити тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості з сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Харкова № 644/13076/13-ц від 17.03.2014 року згідно виконавчого провадження № 46040099/17. Із зазначеного слід зробити висновок, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами датована від 23.02.2018 року ВП № 46040099, винесена через чотири роки після початку формування заборгованості. Таким чином, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами датована від 23.02.2018 року ВП № 46040099, винесена в порушення вимог п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, наступна постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами датована - 16.04.2019 року. Як вбачається з постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами датована від 16.04.2019 року ВП № 46040099: встановити тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості з сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 644/13076/13-ц виданого 17.03.2014 року. Із зазначеного слід зробити висновок, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами датована від 16.04.2019 року ВП № 46040099, винесена через п`ять років після початку формування заборгованості, під час дії попередньої постанови, а саме постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 23.02.2018 року ВП № 46040099 (матеріали виконавчого провадження не містять жодної інформації про скасування чи втрату чинності попередньою постановою). Тобто, на момент винесення постанови від 16.04.2019 року, постанова від 23.02.2018 року, була чинною. Залишається незрозумілим, з яких підстав та мотивів, на виконання вимог яких нормативно - правових актів виносилася повторна постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Щодо порушення процесуального порядку та строків винесення постанов про встановлення тимчасового обмеження у інших правах ОСОБА_1 . Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, а саме довідки - розрахунку заборгованості від 20.10.2015 року № 1621/10, заборгованість по сплаті аліментів виникла - 12.2014 року. 23.02.2018 року державним виконавцем голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 23.02.2018 року ВП № 46040099. 14.03.2018 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 14.03.2018 року ВП № 46040099. 14.03.2018 року державним виконавцем голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 14.03.2018 року ВП № 46040099. 16.04.2019 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 16.04.2019 року ВП № 46040099. Таким чином, вище зазначені постанови про обмеження боржника у його правах в межах ВП № 46040099, винесені в порушення вимог п.2 ч.9 ст.71 Закону України Про виконавче провадження. Щодо вмотивованості постанов про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, 23.02.2018 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 23.02.2018 року ВП № 46040099. 16.04.2019 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 16.04.2019 року ВП № 46040099. Таким чином, залишається незрозумілим дії щодо винесення постанови від 16.04.2019 року, у випадку чинності постанови від 23.02.2018 року, а саме до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Щодо вмотивованості постанов про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами датована від 23.02.2018 року ВП № 46040099 та постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами датована від 16.04.2019 року ВП № 46040099 не відповідають вимогам п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження в частині їх вмотивованості. Постанова встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами датована від 23.02.2018 року ВП № 46040099 не містить будь якого мотивування її винесення. Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами датована від 16.04.2019 року ВП № 46040099, винесена під час дії попередньої постанови. А ні сама постанова, а ні матеріали виконавчого провадження не містять жодної інформації про скасування чи втрату чинності попередньою постановою, як і не містять інформації про доцільність, змістове значення, вмотивованість постанови від 16.04.2019 року ВП № 46040099. Залишається незрозумілим, з яких підстав та мотивів, на виконання вимог яких нормативно - правових актів виносилася повторна постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Щодо неотримання постанов виконавчого провадження, матеріали виконавчого провадження не містять належного підтвердження факту надіслання державним виконавцем та факту отримання ОСОБА_1 постанов, які є предметом оскарження у даній справі. Лист державного виконавця від 23.02.2018 року № 46040099/17 про нібито скерування ОСОБА_1 постанови від 25.02.2018 року, лист державного виконавця від 23.02.2018 року № 46040099/17 про нібито скерування ОСОБА_1 постанови від 25.02.2018 року, лист державного виконавця від 16.04.2019 про нібито скерування ОСОБА_1 постанови від 16.04.2019 року - не є підтвердженням надіслання скаржнику постанов виконавця, поштові квитанції в матеріалах виконавчого провадження, відсутні. Щодо застережень винесення оскаржуваних постанов, як вбачається з довідки від 22.01.2025 року № ПГ 0000001, ОСОБА_1 , працює в ТОВ Полімерна група Терполімергаз. Як вбачається з посадової інструкції від 21.10.2014 року № 8, а саме п. 2.18 зобов`язаний керувати транспортними засобами підприємства або власними транспортними засобами (за попереднім погодженням) для виконання службових завдань, а саме: перевезення працівників, доставка вантажів та документів, виконання службових доручень, забезпечення дотримання правил дорожнього руху, безпечну експлуатацію автомобіля та ефективне виконання поставлених завдань. Таким чином, постанови про обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами винесені в порушення п.1 ч.10 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження. 04.03.2022 року ОСОБА_1 вступив до лав Збройних Сил України. З 15.03.2022 по 16.07.2022, з 09.08.2022 року по 22.08.2022 року, з 23.08.2022 року по 12.10.2022 року, з 04.11.2022 року по 21.02.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. ОСОБА_1 отримав поранення та в подальшому перебування на лікуванні і реабілітації. 21.10.2024 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності. Таким чином, постанови про обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами винесені в порушення п.2,3 ч.10 ст.71 Закону України Про виконавче провадження. Щодо бездіяльності державного виконавця щодо не накладенні стягнення на заробітну плату, 04.03.2022 року ОСОБА_1 вступив до лав Збройних Сил України. Як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_1 , загальна сума доходів за період з квітня 2022 року по грудень 2022 року за виключенням аліментів становить - 8 165 096.54 грн. Як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_1 , загальна сума доходів за період з січня 2023 року по грудень 2023 року за виключенням аліментів становить - 1 212 184.16 грн. Як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_1 , загальна сума доходів за період з січня 2024 року по жовтень 2024 року за виключенням аліментів становить - 850 315.02 грн. Таким чином, залишається незрозумілим чому державний виконавець не скерував постанову на звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 до військової частини з 04.03.2022 року по 2024 року (в період проходження скаржником військової служби).

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Сампара Н.М. підтримала вимоги скарги, просила їх задовольнити.

Представник Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надіслав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, суд прийшов до наступного.

Постановою державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 10.11.2014 року закінчено виконавче провадження № 41128712 з примусового виконання виконавчого листа № 2/644/84/13 від 27.02.2013 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2013 року і до повноліття дитини.

Згідно вказаної постанови листом бухгалтерії ПАТ «Карлсберг Україна» повідомлено, що боржник ОСОБА_1 був звільнений з підприємства 20.10.2014 року, в Хортицькому районі міста Запоріжжя боржник не мешкає, згідно виконавчого листа мешкає за адресою АДРЕСА_2 , що належить до ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві.

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 16.01.2015 року відкрито виконавче провадження № 46040099 з примусового виконання виконавчого листа № 644/13076/13-ц, виданого 17.03.2024 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/6 частини щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Після винесення постанови про відкриття провадження у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 05.02.2018 року за період з 21.10.2015 року по 05.02.2018 року в сумі 57444,04 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Постановою державного виконавця від 05.02.2018 року Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у ВП № 46040099 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця від 23.02.2018 року Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у ВП № 46040099 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника громадянина України ОСОБА_1 , до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 року.

Вказана постанова від 23.02.2018 року мотивована наявністю у боржника заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 57444,04 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців та ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що підлягає примусовому виконанню.

З аналогічних підстав ухвалена постанова державного виконавця від 23.02.2018 року Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у ВП № 46040099, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

14.03.2018 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у ВП № 46040099 ухвалено постанови про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постановою державного виконавця від 16.05.2018 року у ВП № 46040099 накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках в банківських установах

Постановами державного виконавця у ВП № 46040099 від 16.04.2019 року встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постанови мотивовані наявністю заборгованості у розмірі 57444,04 грн. перевищення суми відповідних платежів за шість місяців та ухиленням ОСОБА_4 від виконання зобов`язань, покладених рішенням, яке підлягає примусовому виконанню

Постановою старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 16.04.2019 року у ВП № 46040099 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 644/13076/13-ц, виданим 17.03.2014 року.

Постановою державного виконавця від 22.05.2018 року оголошено в розшук майно боржника автомобіль марки Ford Fiesta, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Принцип обов`язковості судових рішень конкретизовано у статті 18 ЦПК України: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК Україниі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ECHR у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ECHR у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Законом України «Про виконавче провадження» (станом на час відкриття виконавчого провадження 16.01.2015 року, далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст.8 вказаного Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до ч.5. ст.12 Закону сторони зобов`язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне

виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Аналогічні обов`язки на боржника покладені в редакції Закону України «Про виконавче провадження» станом на час ухвалення оскаржуваних боржником постанов.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час ухвалення оскаржуваної постанови за 2018 рік, далі Закон) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст.71 Закону порядок стягнення аліментів визначається законом.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

Тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Матеріали виконавчого провадження № 46040099 містять відомості про надсилання оскаржуваних боржником постанов на адресу зареєстрованого місця проживання останнього, крім того станом на час ухвалення постанов у 2018 році Закон України «Про виконавче провадження» не містив вимогу про надсилання таких постанов рекомендованим відправленням.

Разом з тим, матеріали виконавчого провадження свідчать про те, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про наявність на примусовому виконанні виконавчого листа про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 , оскільки бухгалтерією ПАТ «Карлсберг Україна», де працював боржник до 20.10.2014 року, здійснювались відрахування аліментів за виконавчим листом № 644/13076/13-ц.

Посилання ОСОБА_1 про те, що під час перебування на службі в Збройних силах України, не здійснювались відрахування на виплату аліментів і цей обов`язок на думку боржника покладений на роботодавця, суд не приймає, оскільки Закон покладає на боржника обов`язок повідомляти виконавця про зміну місця роботи, матеріали таких звернень від боржника не містять.

Доказів про необхідність використання транспортного засобу саме у зв`язку з інвалідністю матеріали справи не містять, згідно довідки до актів огляду медико соціальною комісією № 694780 від 30.10.2024 року ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності безтерміново, висновок про умови та характер праці: протипоказана робота із значним навантаженням лівої верхньої кінцівки, тобто на час ухвалення оскаржуваних постанов матеріали виконавчого провадження не містили і не могли містити таких відомостей, оскільки група інвалідності встановлена боржнику з 30.10.2024 року.

Відповідно до ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час ухвалення постанови в 2019 році) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Законодавець пов`язує вчинення виконавчих дій, а саме ухвалення переліку постанов, що передбачений ст.71 Закону України із наявністю заборгованості зі сплати аліментів за певний період, терміном дії до погашення такої заборгованості, боржником ОСОБА_1 не надано доказів про відсутність заборгованості за сплати аліментів за виконавчим листом, виданим Орджонікідзевським районним судом міста Харкова у справі № 644/13076/13-ц, її відсутність не спростована належними та допустимим доказами.

При цьому оскаржувані постанови винесені державним виконавцем в межах повноважень та у спосіб визначений Законом, в рамках відкритого виконавчого провадження № 46040099, за наявності заборгованості у ОСОБА_1 в період з 21.10.2015 року по 05.02.2018 року в сумі 57444,04 грн., що перевищує суму платежів за шість місяців, з посиланням на норми діючого законодавства України. Також, Закон України «Про виконавче провадження» не містить обмежень державному виконавцю у кількості ухвалених постанов, передбачених ст.71 Закону.

Згідно довідки ТОВ «Полімерна група «Терполімергаз» від 22.01.2025 року ОСОБА_1 працює у вказаному товаристві з 22.10.2024 року на посаді директора з виробництва, посадова інструкція директора з виробництва містить перелік обов`язків, одним з яких є керування транспортним засобом підприємства або власним транспортним засобом (за попереднім погодження) для виконання службових обов`язків, проте доказів про те, що тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами позбавляє ОСОБА_1 основного законного джерела засобів для існування, суду не надано. Разом з тим, посадова інструкція містить інші обов`язки, що покладаються на директора з виробництва, що не свідчить про неможливість обіймати вказану посаду за наявності тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши та надавши належну правову оцінку наданим заявником доказам та заявленим ним доводам, виходить із того, що обмеження у праві керуванням транспортними засобами, обмеження у праві виїзду за межі України, обмеження у праві полювання, постанови обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, встановлені постановами державного виконавця, ґрунтується на законі і переслідує легітимну мету такого обмеження (виконання судового рішення, яке в добровільному порядку не виконується), таке законне обмеження є справедливим і пропорційним до мети, заради якої воно застосовано, а саме захист прав стягувача шляхом примусового виконання рішення суду, ухваленого на його користь.

Оскільки рішення суду на час розгляду скарги боржником самостійно не виконано, доказів відсутності заборгованості по сплаті аліментів ним не надано, тому дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) під час винесення оскаржуваних постанов відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», який спрямований на забезпечення належного виконання рішень, у тому числі, щодо стягнення аліментів, з метою зменшення заборгованості зі сплати аліментів, а також забезпечення захисту інтересів та належного утримання осіб, які отримують аліменти.

Суд зазначає, що при встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому вказана стаття не зобов`язує державного виконавця перевіряти наявність таких прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, оскільки застосування заходів, прямо передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», направлені на належний захист прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку зі стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.

Крім того, на момент винесення державним виконавцем постанов про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 не працював водієм.

Враховуючи вищевикладене скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в межах виконавчого провадження № 46040099 задоволенню не підлягає.

Щодо поновлення строку на звернення до суду зі скаргою.

Ухвалою суду від 03.01.2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в межах виконавчого провадження № 46040099, причини пропуску строку визнані поважними.

Разом з тим, після надходження до суду матеріалів виконавчого провадження, представником заявника виявлені постанови державного виконавця, про наявність яких не було відомо до часу ознайомлення з матеріали, що надійшли до суду на виконання ухвали, а тому уточнила вимоги скарги та просила визнати поважними причини пропуску строку на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі №920/149/18 надано роз`яснення щодо співвідношення загальної та спеціальної норми, згідно з якими норми, передбачені законом про виконавче провадження, є загальними, а норми, передбачені процесуальним кодексом, є спеціальними, тому строк на оскарження необхідно обраховувати в календарних днях. Подібні за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №361/1335/20 (провадження № 61-15507св20), від 02 листопада 2021 року у справі №753/3465/20 (провадження № 61-12002св20).

За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 449 ЦПК України, дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року в справі № 910/7221/17, від 12 січня 2021 року в справі № 910/8794/17,від 12 жовтня 2021 року в справі № 918/333/13-г.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року в справі №466/948/19 вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) зазначено, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. За своєю суттю ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі №641/7824/18 (провадження № 61-10355св19)).

Враховуючи доводи, викладені представником заявника у скарзі про поновлення строку для звернення зі скаргою, з метою недопущення порушення процесуальних прав заявника, гарантованих ч.1 ст. 4 ЦПК України, суд вважає можливим поновити заявнику встановлений процесуальний строк для звернення до суду зі скаргою, визнавши причини його пропуску поважними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. ст.ст. 447, 260 ,261 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на оскарження постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 23.02.2018 року, постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 23.02.2018 року, постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 14.03.2018 року, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 14.03.2018 року, у виконавчому провадженні № 46040099.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в межах виконавчого провадження № 46040099, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12.03.2025 року.

Головуючий: