Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1992/24 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 39 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Григорусь Н.Й.

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.

секретаря судового засідання Журавської Д.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу №285/1992/24 Акціонерного товариства «Таскомбанк», поданим в його інтересах представником позивача Козак Тетяною Олександрівною до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк»

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Літвин О.О.,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року Акціонерне товариства «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором № від 16 лютого 2022 року в розмірі 145 134, 87 грн, а також вирішити питання судових витрат.

На обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 16 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №. За умовами договору кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, установлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом на умовах, установлених договором, здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених у Паспорті кредиту № 5244314, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до умов Паспорту кредиту №5244314 та кредитного договору від 16 лютого 2021 року № ОСОБА_1 було надано кредитні кошти в сумі 97 708,62 грн на строк 36 місяців зі сплатою річних процентів у розмірі 11.99% від суми боргу за договором та щомісячних процентів 3,19% від суми кредиту.

Вказувало, що кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі (п. 4), отже кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі.

20 вересня 2021 року на підставі договору факторингу №200921 права вимоги за вищезазначеним кредитним договором були відступлені АТ «Таскомбанк». Відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу від 20 вересня 2021 року №200921 позивач є новим кредитором боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 16 лютого 2021 року № з усіма наступними додатками та змінами. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі, підтверджуються реєстром прав вимоги до договору факторингу, випискою та розрахунком заборгованості, доданими до позовної заяви.

Умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у визначені договором строки не повернуті. Позивачем надіслано відповідачу повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за кредитним договором в стислі терміни, однак зазначені порушення не були усунені, а заборгованість так і не була погашена.

Станом на 11 березня 2024 року заборгованість боржника за кредитним договором № від 16 лютого 2021 року становить 145 134,87 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (у т.ч. прострочена) 71 483,37 грн; заборгованість по річних процентах (у т. ч. прострочена) 4112,48 гривень; заборгованість по щомісячних процентах (у т.ч. прострочена) 69 539,02 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та виписками.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник Акціонерного товариства «Таскомбанк» - Козак Т.О. подала апеляційну скаргу, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга, мотивована тим, що посилання суду, на те що позивачем не надано доказів, а саме: документи, які б свідчили про рух коштів за кредитним договором від початку його укладення є надуманим, оскільки позивачем надано виписку про рух коштів за кредитним договором за весь період видачі кредиту, яку було додано до позовної заяви від 26.03.2024. Зазначає, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 5013322, який сторони узгодили як невід`ємну частину цього договору.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 вважав апеляційну скаргу необґрунтованою та в її задоволенні просив відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.02.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 97708,62 грн, строком кредитування 36 місяців (а.с. 7).

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно із п. 1.3. Кредитного договору відповідач зобов`язався сплачувати проценти за користуванням кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту №5244314, який є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору, підписавши цей договір, ОСОБА_1 доручив ТОВ «ФК «ЦФР» виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів: на погашення поточної заборгованості за його діючим кредитним договором № від 16.06.2020 в сумі 35003,59 грн (отримувач ТОВ «ФК «ЦФР»);

на погашення поточної заборгованості за його діючим кредитним договором № від 16.02.2021 в сумі 50000 грн (отримувач ПАТ «Ощадбанк»);

на оплату страхового платежу за договором страхування №-С від 16.02.2021 в сумі 9005,96 грн (отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС»);

на оплату страхового платежу за договором страхування №-ЛО від 16.02.2021 в сумі 800 грн (отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС»);

на оплату за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA» SU від 16.02.2021 в сумі 600 грн (отримувач ТОВ «ЦФК»);

на оплату за електронний ключ доступу до додатку «RADAR.Screen» пакет СТАНДАРТ, КД № від 16.02.2021 в сумі 599 грн (отримувач ТОВ «ЦФК»).

Усі інші умови кредитного договору викладені у паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 04.05.2020, які розміщені на сайті товариства www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей Договір (п. 2.1. Кредитного договору).

Відповідно п. 2.2. Кредитного договору цей Договір, Паспорт кредиту №5244314 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір. Відповідач, підписавши цей Договір, підтверджує, що свій примірник цього Договору він отримав.

Також між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 підписано Паспорт кредиту №5244314 (а.с. 7 на звороті -8).

Відповідно до п. 4, 5 Паспорту кредиту сума кредиту становить 97708,62 грн, строк, на який надається кредит, складає 36 місяців. Розмір процентної ставки при наданні кредиту становить 2 % від суми кредиту, розмір щомісячних процентів 3,19 % від суми кредиту, розмір річних процентів 11,99 % від суми боргу. Ставка щодо кожного виду процентів є фіксованою. Загальні витрати за кредитом становлять 133 032, 83 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом становить 229041,38 грн, реальна річна процентна ставка 92,50 %.

Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору.

Крім цього, у п. 6 Паспорту кредиту зазначено порядок повернення кредиту, зокрема кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів).

Кредитний договір № та Паспорт кредиту №5244314 підписані особисто відповідачем та представником банку і датовані 16.02.2021.

20.09.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та банком укладено договір факторингу №200921, відповідно до умов якого останній набув права вимоги, в т.ч. за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. На виконання вимог п. 3.1. договору факторингу №200921 банком сплачено суму фінансування у розмірі 214 388 525,17 грн.

Відповідно до Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №200921, відступлено право вимоги до ОСОБА_1 , сума заборгованості якого складає 88191,36 грн.

Згідно з актом приймання-передачі Реєстру прав вимоги клієнт передав, а фактор прийняв Реєстри боржників клієнта.

12.10.2023 банком надсилало відповідачу повідомлення-вимогу щодо дострокового повернення коштів за кредитним договором у зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем своїх зобов`язань (а.с. 69).

Як слідує з вказаного повідомлення-вимоги заборгованість ОСОБА_1 по кредиту станом на 12.10.2023 становить: 15 962,58 грн основного боргу; 563,48 грн строкової заборгованості за процентами; 55 520,79 грн простроченого боргу; 55 954,47 грн прострочених щомісячних процентів та 3 116,91 грн строкових щомісячних процентів.

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № від 16.02.2021 загальна заборгованість боржника станом на 11 березня 2024 року становить 145 134,87 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у сумі 71 483,37 грн; заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) у сумі 4 112,48 грн; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) у сумі 69 539,02 грн (а.с. 21).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Крім того, в повідомленні-вимозі від 12.10.2023, що направлялись відповідачу, вказані різні суми заборгованості. Також позивачем не надано жодного первинного документу, який би засвідчив про рух коштів за вказаним кредитним договором від початку його укладання. Оскільки ОСОБА_1 заперечує наявність боргу в заявленому до стягнення розмірі, а за відсутності належних первинних документів неможливо встановити обставини, які впливають на правильність визначення суми заборгованості (розмір нарахованих позивачем коштів, а також дати та порядок здійснення останнім таких нарахувань; розміру сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості; порядок розподілу позивачем коштів, сплачених відповідачем на виконання договору), тому суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено факт виникнення заборгованості ОСОБА_1 та її розмір, заявленої позивачем до стягнення.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до частин першої, другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договорами).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як передбачено частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо ).

Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України установлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частин першої, другої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що кредитний договір № від 16 лютого 2021 року укладений між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у сумі 97 708,62 грн строком на 36 місяців.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно із п. 1.3. Кредитного договору відповідач зобов`язався сплачувати проценти за користуванням кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту №5244314, який є невід`ємною частиною Договору.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, АТ «Таскомбанк» зазначає, що за умовами кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, однак, не виконав власного обов`язку з їх своєчасного повернення на визначених договором умовах, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість. На підтвердження вказаних обставин банк надав суду: кредитний договір від 16 лютого 2021 року № , Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» № 5744314, власний розрахунок заборгованості та виписки по рахунку боржника.

Проте, як підтверджується матеріалами справи, підписаний відповідачем із ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» кредитний договір від 16 лютого 2021 року № не містить інформації про процентну ставку за надані кредитні кошти, зокрема, і розмір прострочених річних та щомісячних відсотків.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять безумовних доказів щодо істотних умов укладеного сторонами 16 лютого 2021 року кредитного договору № , то наданий позивачем розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного боржником зобов`язання та є неналежним доказом.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості є документом, що складений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на стягненні якої наполягає позивач. Зокрема, в поданому розрахунку невідображені суми, сплачені відповідачем в рахунок погашення його боргу, що підтверджується випискою по особовому рахунку з 16.02.2021 по 11.03.2024 (а.с. 22-68). Відповідач заперечує наявність заборгованості у розмірі, що вказана в позовній заяві.

Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» № 5244314 теж не є належним доказом щодо погодженої між сторонами процентної ставки за користування кредитними коштами, оскільки зі змісту цього паспорту слідує, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними, базуються на обраних споживачем умовах кредитування, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку; реальна річна процентна ставка обчислена на припущеннях про те, що процентна ставка, інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача.

У свою чергу Паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття позичальником обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавцем споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та форма його укладення визначені Законом України «Про споживче кредитування». Ознайомлення із Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означають укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 ( провадження № 61-14545сво20), які безпомилково урахував суд першої інстанції.

20.09.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТаскомБанк» укладено договір факторингу №200921, відповідно до умов якого останній набув права вимоги, в т.ч. за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. На виконання вимог п. 3.1. договору факторингу №200921 банком сплачено суму фінансування у розмірі 214388525,17 грн.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст. 512 ЦК України). Відступлення права вимоги відбувається на підставі правочину, зокрема, внаслідок укладення договору купівлі-продажу чи міни; дарування; факторингу. Угода про відступлення права вимоги проводиться в письмовій формі без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

12.10.2023 АТ «ТаскомБанк» надіслало ОСОБА_1 повідомлення-вимогу № 160791/70.2.2 щодо дострокового повернення коштів за кредитним договором у зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, з якого слідує, що заборгованість по кредиту станом на 12.10.2023 становить: 15 962,58 грн основного боргу; 563,48 грн строкової заборгованості за процентами; 55 520,79 грн простроченого боргу; 55 954,47 грн прострочених щомісячних процентів та 3 116,91 грн строкових щомісячних процентів.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 16.02.2021, станом на 11.03.2024 заборгованість відповідача становить 145134,87 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у сумі 71483,37 грн; заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) у сумі 4112,48 грн; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) у сумі 69539,02 грн.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

У Постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.05.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20 викладена правова позиція стосовно належних доказів, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорам. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Первинні облікові документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми), дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належаними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитними договорами.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що в доданому до позову розрахунку заборгованості та повідомленні-вимозі про необхідність виконання грошових зобов`язань від 12.10.2023, що направлялись відповідачу, вказані різні суми заборгованості.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором № від 16.02.2021, за період з 16.02.2021 по 11.03.2024 містить дані про заборгованість по тілу кредиту, річних процентах та щомісячних процентах, однак таке нарахування розпочинається з 21.09.2021, тобто з дати коли позивач набув статусу нового кредитора. Дана виписка не містить жодних відомостей про виконаних господарських операцій щодо видачі/списання/сплати кредитних коштів за кредитним договором № від 16.02.2021.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано жодного первинного документу, який би засвідчив про рух коштів за вказаним кредитним договором.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 заперечує наявність боргу в заявленому до стягнення розмірі, то суд вважає, що за відсутності первинних документів неможливо встановити обставини, які впливають на правильність визначення суми заборгованості (розмір нарахованих позивачем коштів, в т.ч. процентів, пені, штрафів, а також дати та порядок здійснення останнім таких нарахувань; розміру сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості; порядок розподілу позивачем коштів, сплачених відповідачем на виконання договору).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості є документом, що складений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на стягненні якої наполягає позивач.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з обґрунтуванням суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваному судовому рішенні, оскільки це рішення є правильним, доведеним, об`єктивними, таким, що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, а також висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/ 126/20.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових та речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду визнає доводи апеляційної скарги представника АТ «Таскомбанк» такими, що не заслуговують на увагу, вони не є достатніми, суттєвими для задоволення скарги та скасування правильного судового рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Доводи скарги об`єктивно є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, свідчать про суб`єктивну незгоду позивача з висновком суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваному судовому рішенні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

За приписами частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст.ст. 367,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 грудня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 13 березня 2025 року.