ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року

м. Черкаси

Справа № 707/1816/23
Провадження № 22-ц/821/85/25
категорія: 302000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

секретаря Гладиш О. Ю.,

учасники справи:

позивач заступник керівника Черкаської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, Будищенської сільської ради,

відповідачі: ОСОБА_1 , Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Прядки Віталія Михайловича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2024 року у справі за позовом заступника керівника Черкаської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, Будищенської сільської ради до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом скасування її державної реєстрації, у складі головуючої судді Троян Т. Є., повний текст рішення складено 03.10.2024,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року заступник керівника Черкаської окружної прокуратури Євгеній Троцько, який діє в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, Будищенської сільської ради звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Свої вимоги мотивував тим, що на підставі рішення Черкаської міської ради від 04.10.2007 № 4-63 у користування терміном на 49 років Черкаському обласному дочірньому підприємству Державної акціонерної компанії «Хліб України» було передано земельну ділянку загальною площею 0,1920 га під розміщення та експлуатацію центру відпочинку працівників підприємства, яка знаходилась в районі рибінспекції мікрорайону Дахнівського, що у м. Черкаси, по вул. Набережна, 35/9.

Зазначає, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08.12.2008 затверджено мирову угоду від 14.11.2008 між ДАК «Хліб України» та ПП «Танеко», відповідно до якої в рахунок погашення боргу ДАК «Хліб України» за актом приймання-передачі ПП «Танеко» передано незавершене будівництво тимчасового центру відпочинку працівників ДАК «Хліб України».

На підставі протоколу загальних зборів ПП «Танеко» від 17.02.2009 № 5 було вирішено відчужити незавершене будівництво - будинок відпочинку (літера - Б-2) в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 .

В подальшому, рішенням Соснівського районного суду від 23.10.2009 позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Черкаської міської ради задоволено та визнано за ОСОБА_1 право власності на двоповерховий житловий будинок (літера - Б) з влаштованими приміщеннями 1 поверх: 1-1 передпокій (площею 11,4 кв.м), 1-2 санвузол (площею 3,9 кв.м), 1-3 вітальня (площею 13,9 кв.м), 1-4 зала (площею 23,0 кв.м), 1-5 кухня (площею 11,6 кв.м), 2 поверх: 1-6 коридор (площею 9,2 кв.м), 1-7 санвузол (площею 4,0 кв.м), 1-8 спальна кімната (площею 11,2 кв.м), 1-9 спальна кімната (площею 11,5 кв.м), балкон, тераса, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.10.2009 у справі № 2-6649/09 набрало законної сили 03.11.2009.

КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер права власності 28891443 від 16.11.2009).

Рішенням Черкаської міської ради від 09.07.2010 № 5-868 припинено право користування земельною ділянкою ДАК «Хліб України» 0,1920 га, що розташована в районі рибінспекції мікрорайону Дахнівський, а договір оренди землі від 21.12.2007, укладений між Черкаською міською радою та ДАК «Хліб України» - розірвано за згодою сторін.

Наказом виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31.03.2011 № 341-а житловому будинку (літера Б-2), розташованому в АДРЕСА_1 та який належить ОСОБА_1 надано окремий порядковий номерний вуличний знак 35/9б.

У подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 від 05.08.2019, ТОВ «Черкаський міський земельно-кадастровий центр» ДП «Міський земельно-кадастровий центр» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за кадастровим номером :01:001:0049 площею 0,0632 га громадянину ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) за адресою АДРЕСА_3 .

Вказує, що земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0049 площею 0,0632 га було сформовано 11.10.2019 та відомості до Національної кадастрової системи України внесено на підставі технічної документації розробленої ТОВ «Черкаський міський земельно-кадастровий центр» ДП «Міський земельно-кадастровий центр».

Вважає, що така державна реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0049 площею 0,0632 га, яку сформовано 11.10.2019 із внесенням відомостей до Національної кадастрової системи України не відповідає вимогам Земельного, Водного кодексів України та законодавству, що регулює правовідносини у сфері державного земельного кадастру, зокрема в частині: розроблення землевпорядної документації без дозволу органу місцевого самоврядування, невідповідності виду землевпорядної документації обставинам її формування та державної реєстрації, порушення порядку зміни цільового призначення земель водного фонду, зайнятих прибережною захисною смугою Кременчуцького водосховища р. Дніпро.

Відповідно до даних Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.02.2022 № 10-23-0.2-953/2-22, земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0049, площею 0,0632 га, сформована ДАК «Хліб Україна» та відносилась до земель водного фонду, а саме прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро.

Зазначене також підтверджується п. 1 договору оренди землі від 21.12.2007, укладеного на підставі рішення Черкаської міської ради від 04.10.2007 № 4-63, яким у строкове платне користування передано земельну ділянку, що за цільовим призначенням відноситься до категорії земель водного фонду (прибережна захисна смуга), яка знаходиться в районі рибінспекції мікрорайону Дахнівський.

Відповідно до пояснювальної записки землевпорядної документації, площа земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 становить 0,0632 га та щодо якої застосовані наступні обмеження: код 05.01. - водоохоронна зона - площею 0,0632 га, код 05.02. - прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах - площею 0,0632 га, код 06.01. - зона особливого режиму забудови (пов`язане з реалізацією містобудівної документації) - площею 0,0632 га.

Рішення, а ні Будищенською, а ні Свидівоцькою сільськими радами щодо затвердження будь-якої проектної документації із встановлення розмірів та меж прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро, в межах спірної земельної ділянки не приймалось.

Вважає, що вказане беззаперечно доводить повне входження спірної земельної ділянки до земель водного фонду - прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро.

До Державного земельного кадастру України внесено відомості про земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0049 площею 0,0632 га, в порядок та спосіб, що суперечить ст. ст. 79-1, 118, 123 ЗК України та ст. 21 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», адже з урахуванням первинного її формування, необхідно було розробляти проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (користування) на підставі дозволу уповноваженого органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування.

Згідно даних Державного класифікатора об`єктів адміністративно-територіального устрою України (КОАТУУ/КАТОТТГ 2021) кадастровий номер сформованої спірної земельної ділянки територіально відноситься до території Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області.

Водночас, п. 1 рішення Черкаської міської ради від 23.06.2011 № 2-639 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок громадянам ( ОСОБА_2 та інші)», ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 829,0 кв.м в оренду на 49 років під обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Проте, слід зазначити, що станом на день проведення державної реєстрації спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі України та формування її як об`єкту цивільних правовідносин, органом уповноваженим державною на надання відповідного дозволу щодо виготовлення документації із землеустрою була Черкаська обласна державна адміністрація.

Тому, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, станом на жовтень 2019 року, була Черкаська обласна державна адміністрація, як орган якому законом надано право на розпорядження спірною землею водного фонду (прибережна захисна смуга Кременчуцького водосховища р. Дніпро).

У той же час, відповідно до рішення Будищенської сільської ради № 1-6/VIII від 16.11.2020, з урахуванням розпорядження КМУ «Про затвердження перспективного плану формування територій громад Черкаської області» № 541-р від 06.05.2020 розпочато процедуру реорганізації Свидівоцької сільської ради шляхом приєднання до Будищенської сільської ради.

3 урахуванням вказаного, її розпорядником на сьогоднішній день є Будищенська сільська рада, як представник Будищенської об?єднаної територіальної громади до складу якої увійшла Свидівоцька сільська рада, а тому у даному конкретному випадку дозвіл на розробку проекту землеустрою про передачу у власність (користування) спірної земельної ділянки, а також затверджувати таку документацію, починаючи з 28.04.2021, має Будищенська сільська рада.

Проте, земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру України, за відсутності дозволів уповноваженого на той час органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади та без дотримання порядку зміни цільового призначення.

Відтак, під час формування земельної ділянки, визначення її в натурі (на місцевості) та встановлення її цільового призначення, як землі житлової та громадської забудови, яка буде використовуватись для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), протиправно визначено цільове призначення земель зайнятих прибережною захисною смугою Кременчуцького водосховища р. Дніпро, розміри та межі якої визначені в силу положень закону.

Речове право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0049 за відповідачем ОСОБА_1 не зареєстровано, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.06.2023 № 334960251.

Однак, на спірну земельну ділянку було сформовано кадастровий номер :01:001:0049 та відкрито Поземельну книгу.

Тому вважає, що має місце порушення права власності територіальних громад м. Черкаси та с. Свидівок, як невід?ємної частини та складової держави вцілому, яке підлягає захисту в судовому порядку шляхом усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом скасування її державної реєстрації.

У даному випадку вірним способом захисту порушеного права є пред`явлення до суду негаторного позову в порядку, визначеному ст. 391 ЦК України, з метою усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землями водного фонду.

Крім того, на негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, допоки існують правовідносини та правопорушення.

Щодо наявності підстав для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді у спірних правовідносинах зазначає, що Черкаською окружною прокуратурою скеровувались відповідні запити в порядку ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» до Черкаської міської ради, як представника територіальної громади м. Черкаси та до Будищенської сільської ради, як представника територіальної громади с. Свидівок.

Так, згідно листа Будищенської сільської ради від 28.03.2023 № 02-17/1344, Будищенська сільська рада не вживала та не буде вживати у майбутньому заходи представницького характеру, націлені на поновлення порушеного інтересу в частині вільного використання земель водного фонду - прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро.

Водночас, Черкаська міська рада листом від 10.04.2023 № 4443-01-11 повідомила, що питання вжиття заходів представницького характеру націлені на поновлення порушеного інтересу в частині вільного використання земель водного фонду - прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро та скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки не відноситься до компетенції Черкаської міської ради, оскільки остання, згідно кадастрового номеру, розташована на території Свидівоцької сільської ради.

Вважає також обґрунтованим втручання прокурора у спірні правовідносини з метою поновлення порушеного інтересу держави та територіальних громад м. Черкаси та с. Свидівок, в частині вільного використання земель водного фонду - прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро.

Просив усунути перешкоди державі в особі територіальної громади с. Свидівок в особі Будищенської сільської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим номером :01:001:0049 площею 0,0632 га, шляхом скасування державної реєстрації (запису) з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути з відповідачів судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2024 року позовну заяву задоволено.

Усунуто перешкоди державі в особі територіальної громади с. Свидівок в особі Будищенської сільської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим номером :01:001:0049 площею 0,0632 га, шляхом скасування державної реєстрації (запису) з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0049 площею 0,0632 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 належить до земель водного фонду, щодо яких установлено спеціальний правовий режим (ст. ст. 20, 21, 60, 61 ЗК України та ст. ст. 88, 89 ВК України).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру України змінено категорію земель та їх цільове призначення із земель водного фонду на землі житлової та громадської забудови, які будуть використовуватись для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) без дотримання передбаченої законом процедури, оскільки зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення та підлягає погодженню в порядку встановленому ст. 186-1 ЗК України.

Суд також зазначив, що зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади.

Суд також дійшов висновку, що позов подано до суду прокурором в інтересах позивачів уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Черкаської міської ради, Будищенської сільської ради, якими не вжито заходів на поновлення власних майнових державних інтересів у сфері земельних відносин.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Прядка В. М., вважаючи, що судом не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні обставинам справи, а також неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права,просить суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Стягнути із позивачів на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що заступник керівника Черкаської окружної прокуратури, правомірно звернувся до суду з даною позовною заявою в інтересах держави в особі Черкаської міської ради та Будищенської сільської ради, адже Будищенська сільська рада не вважає свої права порушеними, а Черкаська міська рада зазначила, що питання вжиття заходів представницького характеру не відноситься до їхньої компетенції.

Зауважує, що прокурором не заявлялась позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Черкаської міської ради від 23.06.2011 № 2-639 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок громадянам», яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 829 кв. м в оренду на 49 років під обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не надано належної оцінки переходу права власності на спірну земельну ділянку та її державної реєстрації.

Звертає увагу, що спірна земельна ділянка відноситься не просто за цільовим призначенням до земель для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також до категорії землі житлової та громадської забудови.

При цьому, своїми діями та/або бездіяльністю Черкаська міська рада, Будищенська сільська рада та інші організації та підприємства сприяли відповідачу у реалізації його права.

15 січня 2025 року від керівника Черкаської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Прядки В. М. на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2024 залишити без задоволення.

Вважає, що судом в ході ухвалення оскаржуваного рішення досліджені всі наявні у справі докази, а після правового обґрунтування суті спірних правовідносин, які повно і всебічно з`ясовані на основі доказів, що були досліджені судом, прийнято судове рішення, яке відповідає сталій судовій практиці та реальному запиту суспільства.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно з рішенням Черкаської міської ради від 04.10.2007 № 4-63 у користування терміном на 49 років Черкаському обласному дочірньому підприємству Державної акціонерної компанії «Хліб України» було передано земельну ділянку загальною площею - 0,1920 га під розміщення та експлуатацію центру відпочинку працівників підприємства, яка знаходилась в районі рибінспекції мікрорайону Дахнівського, що у м. Черкаси, вул. Набережна, 35/9.

На підставі вказаного рішення від 04.10.2007 між Черкаською міською радою та ДАК «Хліб України» укладено договір оренди землі від 21.12.2007.

Відповідно до п. 1 даного договору оренди землі від 21.12.2007, у строкове платне користування передано земельну ділянку, що за цільовим призначенням відноситься до категорії земель водного фонду (прибережна захисна смуга), яка знаходиться в районі рибінспекції мікрорайону Дахнівський (т.1 а.с. 100-101).

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08.12.2008 затверджено мирову угоду від 14.11.2008 між ДАК «Хліб України» та ПП «Танеко», відповідно до якої в рахунок погашення боргу ДАК «Хліб України» за актом приймання-передачі ПП «Танеко» передано незавершене будівництво тимчасового центру відпочинку працівників ДАК «Хліб України» (т.1 а.с. 108-113).

На підставі протоколу загальних зборів ПП «Танеко» від 17.02.2009 № 5 було вирішено відчужити незавершене будівництво - будинок відпочинку (літера - Б-2) в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 .

Згідно з рішенням Соснівського районного суду від 23.10.2009 позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Черкаської міської ради - задоволено та визнано за ОСОБА_1 право власності на двоповерховий житловий будинок (літера - Б) з влаштованими приміщеннями 1 поверх: 1-1 передпокій (площею 11,4 кв.м), 1-2 санвузол (площею 3,9 кв.м), 1-3 вітальня (площею 13,9 кв.м), 1-4 зала (площею 23,0 кв.м), 1-5 кухня (площею 11,6 кв.м), 2 поверх: 1-6 коридор (площею 9,2 кв.м), 1-7 санвузол (площею 4,0 кв.м), 1-8 спальна кімната (площею 11,2 кв.м), 1-9 спальна кімната (площею 11,5 кв.м), балкон, тераса, що знаходиться в АДРЕСА_1 (Б-2). Рішення Соснівського районного суду від 23.10.2009 у справі № 2-6649/09 набрало законної сили 03.11.2009 (т.1 а.с. 125-126, 215-216).

КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер права власності -28891443 від 16.11.2009) (т. 1 а.с. 37, 217).

Рішенням Черкаської міської ради від 09.07.2010 № 5-868 припинено право користування земельною ділянкою ДАК «Хліб України» 0,1920 га, що розташована в районі рибінспекції мікрорайону Дахнівський, а договір оренди землі від 21.12.2007, укладений між Черкаською міською радою та ДАК «Хліб України» - розірвано за згодою сторін.

Наказом виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31.03.2011 № 341-а житловому будинку (літера Б-2), розташованому в АДРЕСА_1 та який належить ОСОБА_1 надано окремий порядковий номерний вуличний знак - 35/9 б (т.1 а.с. 178, 210).

На підставі заяви ОСОБА_1 від 05.08.2019, ТОВ «Черкаський міський земельно-кадастровий центр» ДП «Міський земельно-кадастровий центр» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за кадастровим номером :01:001:0049, площею 0,0632 га громадянину ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 26-63).

Земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0049 площею 0,0632 га було сформовано 11.10.2019, а відомості до Національної кадастрової системи України внесено на підставі технічної документації розробленої ТОВ «Черкаський міський земельно-кадастровий центр» ДП «Міський земельно-кадастровий центр» (т.1 а.с. 64-66).

Відповідно до пояснювальної записки даної землевпорядної документації, площа земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 становить 0,0632 га та щодо якої застосовані наступні обмеження: код 05.01. - водоохоронна зона - площею 0,0632 га., код 05.02. - прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах - площею 0,0632 га, код 06.01. - зона особливого режиму забудови (пов`язане з реалізацією містобудівної документації) - площею 0,0632 га (т.1 а.с. 54-56).

Відповідно до даних Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.02.2022 № 10-23-0.2-953/2-22, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0049, площею 0,0632 га, сформована за рахунок земель, які попередньо перебували у користуванні ДАК «Хліб Україна» та відносились до земель водного фонду - прибережна захисна смуга Кременчуцького водосховища р. Дніпро, а сформовано було її 11.10.2019 із одночасним внесенням до Національної кадастрової системи України відомостей про неї на підставі технічної документації розробленої ТОВ «Черкаський міський земельно-кадастровий центр» ДП «Міський земельно-кадастровий центр» (т.1 а.с. 87-88).

Згідно з листом Будищенської сільської ради від 28.03.2023 № 02-17/1344, Будищенська сільська рада не вживала та не буде вживати у майбутньому заходи представницького характеру, націлені на поновлення порушеного інтересу в частині вільного використання земель водного фонду - прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро (т.1 а.с. 194).

Черкаська міська рада листом від 10.04.2023 № 4443-01-11 повідомила, що питання вжиття заходів представницького характеру націлені на поновлення порушеного інтересу в частині вільного використання земель водного фонду - прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро та скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки не відноситься до компетенції Черкаської міської ради, оскільки остання, згідно кадастрового номеру, розташована на території Свидівоцької сільської ради (т. 1 а.с. 200-201).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Перевіряючи правомірність звернення прокуратури до суду із даним позовом, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про прокуратуру» передбачено, що на прокуратуру покладаються функції, зокрема представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Отже, винятковими випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічні позиції викладені у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17 та від 08.02.2019 № 915/20/18).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести, крім наведеного, підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді має наслідком залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.

Якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для залишення позову без розгляду.

Аналогічні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду уточнила свої висновки, зроблені в постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, від 16 квітня 2019 року у справах № 910/3486/18 та № 925/650/18, від 17 квітня 2019 року у справі № 923/560/18, від 18 квітня 2019 року у справі № 913/299/18, від 13 травня 2019 року у справі № 915/242/18, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 440/6738/18, вказавши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

У даній справі, прокурор зазначав, що підставою для представництва інтересів держави в особі Черкаської міської ради, Будищенської сільської ради є не здійснення захисту порушених інтересів держави.

Згідно ст. 122 ЗК України (в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин) до повноважень обласної державної адміністрації віднесено право на їх території передавати земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених ч. ч. 3, 4 і 8 цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб, у тому числі земельними ділянками водного фонду.

Отже, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, станом на жовтень 2019 року, була Черкаська обласна державна адміністрація, як орган, якому законом надано право на розпорядження спірною землею водного фонду (прибережна захисна смуга Кременчуцького водосховища р. Дніпро).

З 27 травня 2021 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28 квітня 2021 року № 1423-IX, яким внесено відповідні зміни до ст. 122 ЗК України, а також набрали чинності положення п. 24 розділу X Перехідні положення ЗК України.

Відповідно до п. 24 розділу X Перехідні положення ЗК України, з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Згідно з рішенням Будищенської сільської ради № 1-6/VIII від 16.11.2020, з урахуванням розпорядження КМУ «Про затвердження перспективного плану формування територій громад Черкаської області» № 541-р від 06.05.2020, розпочато процедуру реорганізації Свидівоцької сільської ради шляхом приєднання до Будищенської сільської ради.

Стаття 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає компетенцію сільських, селищних, міських рад, зокрема щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Такі питання мають вирішуватись виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону).

З урахуванням викладеного, та з огляду на те, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0049 площею 0,0632 га, розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, в межах населеного пункту, її розпорядником на сьогоднішній день, в силу Закону № 1423-IX, є Будищенська сільська рада, як представник Будищенської об`єднаної територіальної громади, до складу якої увійшла Свидівоцька сільська рада.

Крім того, спірна земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0049 розташована на межі м. Черкаси та с. Свидівок, що підтверджується матеріалами справи. Зокрема, саме згідно з наказом виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31.03.2011 № 341-а житловому будинку (літера Б-2), розташованому в АДРЕСА_1 та який належить Мусатову С. М. надано окремий порядковий номерний вуличний знак - 35/9б.

Отже, спір, що виник між сторонами, порушує інтереси двох суміжних територіальних громад, а саме м. Черкаси та с. Свидівок, тому Черкаською окружною прокуратурою скеровувались відповідні запити в порядку ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» до Черкаської міської ради, як представника територіальної громади м. Черкаси та до Будищенської сільської ради, як представника територіальної громади с. Свидівок.

Згідно з листом Будищенської сільської ради від 28.03.2023 № 02-17/1344, Будищенська сільська рада не вживала та не буде вживати у майбутньому заходи представницького характеру, націлені на поновлення порушеного інтересу в частині вільного використання земель водного фонду - прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро.

Черкаська міська рада листом від 10.04.2023 № 4443-01-11 повідомила, що питання вжиття заходів представницького характеру націлені на поновлення порушеного інтересу в частині вільного використання земель водного фонду - прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро та скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки не відноситься до компетенції Черкаської міської ради, оскільки остання, згідно кадастрового номеру, розташована на території Свидівоцької сільської ради.

Тобто, ні Будещанською сільською радою, ні Черкаською міською радою у розумний строк у судовому порядку не вживались належні заходи щодо захисту порушених інтересів держави.

Отже, прокурор дотримався передбачених ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» вимог щодо обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави у суді у цій справі.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти росії» (Menchinskaya v. russia), заява № 42454/02, § 35).

Звертаючись з позовом, прокурор зазначив, що підставою пред`явлення цього позову стало те, що має місце порушення права власності територіальних громад м. Черкаси та с. Свидівок, адже земельна ділянка водного фонду, прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро, неправомірно вибула із державної власності.

Таким чином, подаючи позовну заяву до суду, прокурор самостійно обґрунтував необхідність захисту інтересів держави у збереженні майна держави, яке вибуло з її власності поза її волею, тому згідно з ч. 2 ст. 56 ЦПК України набув статусу позивача, що вірно встановлено судом першої інстанції.

З огляду на вказане, колегія суддів спростовує доводи апеляційної скарги у частині недотримання прокурором передбачених ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» вимог щодо обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Будещанської сільської ради та Черкаської міської ради.

По суті позовних вимог апеляційний суд дійшов наступного висновку.

До земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим (ст. 18 ЗК України).

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (ч. 1 ст. 19 ЗК України).

Статтею 3 ВК України визначено, що усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд. До водного фонду України належать: 1) поверхневі води: природні водойми (озера); водотоки (річки, струмки); штучні водойми (водосховища, ставки) і канали, крім каналів на зрошувальних і осушувальних системах; інші водні об`єкти; 2) підземні води та джерела; 3) внутрішні морські води та територіальне море.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України, до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Отже, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони спрямовують функціонування і належній експлуатації водного фонду, виконують захисні функції.

Законодавством України встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

Відповідно до ст. 60 ЗК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води. Для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Статтею 61 ЗК України визначено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється, у тому числі: будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватися, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Згідно з ст. 88 ВК України землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

ВБН 33-4-92 «Проектування, упорядкування та експлуатація водоохоронних зон водосховищ» надають визначення прибережних смуг, як природотехнічного елементу водоохоронної зони, що включає: пляжі, відмілини, берегові уступи, мілководдя і прибережні острови, зсувні ділянки, осипи, непридатні для використання землі.

При цьому, п. 2.5 норм визначає, що внутрішньою межею прибережної смуги є акваторіальний рубіж мілководної зони. У свою чергу, мілководною зоною відповідно до ВБН є акваторія водоймища, що обмежена лінією нормального підпірного рівня (НПР) і глибиною до 2 м.

Відповідно до ст. 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період).

Межень (меженний період) - період річного циклу, протягом якого спостерігається низька водність (ст. 1 ВК України).

У той же час, Кременчуцьке водосховище річки Дніпро є штучно створеним водним об`єктом, рівень водності в якому визначений його паспортом та регулюється штучно.

Нормальний підпірний рівень Кременчуцького водосховища, відповідно до його водогосподарського паспорту, встановлений на позначці 81,00 мБс.

Отже, Кременчуцькому водосховищу річки Дніпро, яке є штучно створеним водним об`єктом, рівень водності в якому регулюється штучно, шляхом регулювання протоку водних мас на Канівській та Кременчуцькій ГЕС, не притаманний меженний період, а його лінія узрізу визначається при нормальному підпірному рівні, тобто на позначці 81,00 мБс.

За змістом зазначених норм права (у редакціях, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами, внутрішніми морськими водами та територіальним морем, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм є землями водного фонду України.

У разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням конкретної ситуації.

Згідно з листом Будищенської сільської ради від 28.03.2023 № 02-17/1344, Будищенською сільською радою рішення щодо затвердження будь-якої проектної документації із встановлення розмірів та меж прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро в межах спірної земельної ділянки не приймалось (т. 1 а.с. 194).

Загальні норми порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами та надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначені ст. 118 та ст. 123 ЗК України відповідно.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, згідно з повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Аналогічні норми визначені в ч.ч. 3, 4 ст. 123 ЗК України щодо правовідносин, в частині передачі земельних ділянок громадянам у користування із земель державної та комунальної власності.

Відповідно до даних Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.02.2022 №10-23-0.2-953/2-22, земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0049 площею 0,0632 га сформована за рахунок земель, які попередньо перебували у користуванні ДАК «Хліб Україна» та відносились до земель водного фонду - прибережна захисна смуга Кременчуцького водосховища р. Дніпро, а сформовано було її 11.10.2019 із одночасним внесенням до Національної кадастрової системи України відомостей про неї на підставі технічної документації розробленої ТОВ «Черкаський міський земельно-кадастровий центр» ДП «Міський земельно-кадастровий центр».

Зазначену технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за кадастровим номером :01:001:0049, площею 0,0632 га громадянину ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 виготовлено ТОВ «Черкаський міський земельно-кадастровий центр» ДП «Міський земельно-кадастровий центр» на підставі його заяви від 05.08.2019.

Формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав закріплено нормами ст. 79-1 ЗК України. Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України вказано, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно ч. 2 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до ч. 5 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у ч.ч. 6, 7 цієї ст.) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

З матеріалів справи вбачається, що спірну земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0049 площею 0,0632 га сформовано було вперше ТОВ «Черкаський міський земельно-кадастровий центр» ДП «Міський земельно-кадастровий центр», в ході виготовлення вказаної документації із землеустрою в якій відсутні дозволи уповноваженого на той час органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади.

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0049 площею 0,0632 га надана громадянину ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

Самим розробником землевпорядної документації зазначається, що земельна ділянка, якою користується ОСОБА_1 , без визначення підстав такого користування, повністю входить до складу водоохоронної зони Кременчуцького водосховища р. Дніпро (код 05.01. з площею 0,0632 га) та до його прибережної захисної смуги (код 05.02. з площею 0,0632 га), зона особливого режиму забудови, пов`язана із реалізацією містобудівної документації (код 06.01 з площею 0,0632 га).

Водночас, самою документацією із землеустрою передбачено, що земельна ділянка буде використовуватись для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0049 площею 0,0632 га належить до земель водного фонду, щодо яких установлено спеціальний правовий режим (ст. ст. 20, 21, 60, 61 ЗК України та статті 88, 89 ВК України), тому відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру України, в порядок та спосіб, що суперечить ст. ст. 79-1, 118, 123 ЗК України та ст. 21 ЗУ «Про Державний земельний кадастр».

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення та підлягає погодженню в порядку встановленому ст. 186-1 ЗК України.

Таким чином, встановлення цільового призначення земельних ділянок мав би здійснювати орган державної влади відповідно до наданих ЗК України повноважень.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 вересня 2020 року в справі № 469/1044/17, заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у ст. 59 цього кодексу.

Визначеного ЗК України порядку зміни цільового призначення не дотримано, а відтак цільове призначення земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0049 залишилось як землі водного фонду прибережна захисна смуга Кременчуцького водосховища р. Дніпро, що і було встановлено судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Положеннями ст. 21 ЗК України передбачено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, зокрема, є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; відмова в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

У справі, що переглядається, прокурор просив усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду, шляхом скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки поновить права законного розпорядника спірної землі.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, за загальним правилом, цивільні права, зокрема, право власності, виникають із правомірних, а не протиправних дій.

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0049 належить до земель водного фонду, на які розповсюджується особливий порядок надання та використання.

Вказана земельна ділянка відведена у приватну власність фізичній особі ОСОБА_1 саме за рахунок земель водного фонду, прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Апеляційний суд приймає до уваги, що втручання у приватні права й інтереси має бути належно збалансованим із відповідними публічними (державними, суспільними) інтересами, із забезпеченням прав, свобод та інтересів кожного, кому держава гарантувала безперешкодне володіння загальнонародними благами та ресурсами, вільний доступ до водних та інших природних ресурсів і об`єктів природно-заповідного фонду, зокрема, і до прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро.

У разі порушення рівноваги публічних і приватних інтересів, зокрема безпідставним наданням пріоритету правам особи перед правами територіальної громади, у питаннях, які стосуються загальних для всіх прав та інтересів, прокурор має повноваження, діючи у публічних інтересах, звернутися до суду, якщо органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові особи не бажають чи не можуть діяти аналогічним чином, або ж самі є джерелом порушення прав і законних інтересів територіальної громади чи загальносуспільних (загальнодержавних) інтересів.

Надання спірної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) суперечить законодавчим обмеженням щодо передачі земель водного фонду в приватну власність.

ОСОБА_1 міг і повинен був знати про те, що ця ділянка, враховуючи її розташування, відноситься до земель водного фонду. Тому оформлення документів про перехід земельної ділянки у її приватну власність є таким порушенням закону, про яке зазначена особа могла та повинна була знати на час набуття земельної ділянки.

Отже втручання судом у право ОСОБА_1 , який отримав спірну земельну ділянку у приватну власність, мирно володіти спірною земельною ділянкою відповідає закону.

Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.

У п. 51, п. 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16-ц зазначено, що: «заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим; розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу (див., зокрема, висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц; від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 70); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 80); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 96); від 15 вересня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 45) та інших. Тому протиправне зайняття такої земельної ділянки або державну реєстрацію права власності на неї за приватною особою слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а таке право захищається не віндикаційним, а негаторним позовом».

Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду з огляду на те, що в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що ділянки належать до водного фонду, набуття приватної власності на них є неможливим. Як відомо, якщо в принципі, за жодних умов не може виникнути право власності, то і володіння є неможливим. Тому ані наявність державної реєстрації права власності за порушником, ані фізичне зайняття ним земельної ділянки водного фонду не приводять до заволодіння порушником такою ділянкою. Отже, як зайняття земельної ділянки водного фонду, так і наявність державної реєстрації права власності на таку ділянку за порушником з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а належним способом захисту прав власника є негаторний позов (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97), від 15 вересня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46)».

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункт 100), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29)).

Таким чином, належним та ефективним способом захисту прав власності на землі водного фонду є негаторний позов, що вірно зазначено судом першої інстанції.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено, зокрема, і у постановах Верховного Суду від 19 жовтня 2023 року у справі № 748/2226/22 та від 01 листопада 2023 року в справі № 748/2090/22, від 15 січня 2025 року у справі № 748/3383/23.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника по суті спору та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент (рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», заява № 18390/91, § 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, § 2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Прядки Віталія Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 березня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков