Справа № 569/5193/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі головуючого судді Першко О.О. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сергієнко Олександри Владиславівни про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАРБ» про стягнення грошових коштів за простим векселем,

УСТАНОВИВ:

17 березня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Сергієнко О.В., звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ТОВ «СКАРБ», в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 2 607 380 доларів США, що на момент подання позову складає 107 977 864 грн 00 коп. за простим векселем серії АА № 0062679 від 13 грудня 2022 року.

Одночасно з пред`явленням позову було подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача Сергієнко О.В. просить вижити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу, а саме на приміщення (група приміщень), загальною площею 5178 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, номер запису про право власності: 54810442 та заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо вказаного майна.

Заяву обґрунтовує тим, що 03 січня 2023 року заявник уклав Договір про відступлення прав вимоги, за яким отримав право вимоги за Договором позики № 02/22, який був укладений 17 січня 2011 року між підприємством-нерезидентом компанією «DANSTAR IMPLEX LLP» та ТОВ «СКАРБ», за яким боржник отримав позику в загальній сумі 2 607 380 доларів США та виписав простий вексель серії АА №0062679 від 13 грудня 2022 року. 03 січня 2023 року наручно передано через представника адвоката Слободенюк О.В. (теперішнє прізвище ОСОБА_2 ) заяву-повідомлення боржнику, про те що, борг за договором позики № 02/22 від 17 січня 2011 року було відступлено заявнику та відповідно боржник зобов`язаний повернути суму боргу заявнику. Заява-повідомлення отримана боржником 08 січня 2023 року, про що він проставив власноручний підпис та печатку. 04 січня 2023 року заявник уклав Договір купівлі-продажу фінансових інструментів №04/23, за яким став власником простого векселя серії АА №0062679 від 13 грудня 2022 року на суму 2 607 380 доларів США, що на момент подання позову становить 107 977 864 грн 00 коп. 27 січня 2025 року боржнику направлена заява про передачу повідомлення-вимоги про усунення порушення зобов`язання щодо сплати грошових коштів, цінних паперів та векселів. Боржник отримав вищевказану заяву наручно, через представника заявника адвоката Сергієнко О.В., про що проставив власноручно написану відмітку з печаткою. Станом на момент подання даної позовної заяви, ТОВ «СКАРБ» проігноровано виконання свого грошового зобов`язання за простим векселем та не сплачено грошових коштів. Враховуючи, що ТОВ «СКАРБ» злісно не виконує грошові зобов`язання за простим векселем, і на праві власності володіє лише одним об`єктом нерухомого майна, існують обґрунтовані підстави вважати, що ТОВ «СКАРБ» буде вчиняти дії щодо відчуження належного товариству на праві приватної власності нерухомого майна на користь третіх осіб для унеможливлення ефективного захисту порушених прав заявника та створення перешкод для повернення заявникові належних йому грошових коштів.

Заява передана на розгляд судді 18 березня 2025 року.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, доходить наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених заноком.

Положеннями ч. 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не доведено учасниками даного судового процесу.

Натомість, в заяві про забезпечення позову не наведено жодного доводу стосовно того, як невжиття в даному випадку визначеного позивачем саме такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення грошових коштів. Як і не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зокрема того, що відповідач має намір відчужити майно.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Позивачем не надано достовірних доказів вартості належного ТОВ «СКАРБ» нерухомого майна, відносно якого слід застосувати заходи забезпечення позову, з яких можливо було б визначити співмірність заходів забезпечення позову, який просить застосувати позивач.

Сама тільки наявність спору між сторонами не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову у вказаний позивачем спосіб.

Таким чином, оскільки подана заява не є підставною для забезпечення позову та відсутні факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, не доведено співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.153, 260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сергієнко Олександри Владиславівни про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАРБ» про стягнення грошових коштів за простим векселем - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складене 18 березня 2025 року.

Суддя О.О. Першко