Єдиний унікальний номер: 448/746/24
Провадження № 2/448/46/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

07.03.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Мостиської міської ради Львівської області та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Струс Н.Я. звернулась з врахуванням уточнених позовних вимог до суду в інтересах ОСОБА_1 і ОСОБА_2 із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого була ОСОБА_4 , 1951р.н., членами такого були: чоловік ОСОБА_5 , 1945р.н., дочка ОСОБА_6 , 1979р.н., дочка ОСОБА_7 , 1973р.н. та син ОСОБА_8 , 1974р.н., а тому, виходячи із принципу рівності часток у майні колгоспного двору, кожен із даних осіб володіли, станом на 15.04.1991р., часткою у розмірі по 1/5 у такому майні.

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/5 частку у майні колгоспного двору. Ствердила, що після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли дружина ОСОБА_4 і дочка ОСОБА_1 , успадкувавши при цьому по 1/10 (1/5:2) частки у спадковому майні. Факт прийняття ними спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявили про відмову від прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , частки у спірному житловому будинку збільшились і становлять відповідно по 3/10 частині: (по 1/5 частці, як членів колгоспного двору + по 1/10 частці, які успадкували після смерті ОСОБА_5 .

Зазначила те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла голова двору ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на 3/10 частки у майні колгоспного двору. Ствердила, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла дочка ОСОБА_1 . Факт прийняття нею спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявила про відмову від прийняття спадщини. З огляду на що вважає, що ОСОБА_1 стала власником 3/5 спірного будинковолодіння (1/5 частка, як члена колгоспного двору +1/10 частка, яку успадкувала після смерті батька ОСОБА_5 та 3/10 частки, яку успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 ).

Покликалась на те, що інший член колгоспного двору - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкове майно, тобто належна йому 1/5 частка у спірному будинковолодінні була успадкована його дочкою ОСОБА_3 , відповідачкою по справі, що стверджується спадковою справою, заведеною приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Яксманицьким Р.С.

Стверджує, що з метою оформлення своїх спадкових прав її довірителі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса, однак у позасудовому порядку отримати свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок не мають можливості, так як такий відносився до суспільної групи «колгоспний двір».

Вказувала, що у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, нотаріус роз`яснив її довірителям звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності.

З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , в такому співвідношенні: за ОСОБА_1 право власності на 3/5 частки спірного будинковолодіння, а за ОСОБА_2 1/5 частку у такому будинковолодінні.

Ухвалою від 26.04.2024 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з наявними у ній недоліками.

Ухвалою від 10.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).

Ухвалою від 24.01.2025 року задоволено клопотання сторони позивача про зміну предмету позову та залучення співвідповідача по даній справі.

Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , в підготовче судове засідання не з`явились, однак з матеріалів справи відомо, що їхні інтереси представлятиме адвокат Струс Н.Я.

Представник позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 адвокат Струс Н.Я. в підготовче судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги своїх довірителів підтримує в повному обсязі, просить суд вимоги таких задоволити, розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник відповідача - Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду клопотання в якому зазначив, що не заперечують проти позовних вимог та просять розглядати справу у їх відсутності.

Відповідачка ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилася, проте надіслала заяву про визнання позовних вимог, просила розглядати справу у її відсутності.

Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори, в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав заяви-повідомлення від 21 та 28 травня 2024р.; копії сторінок із спадкової справи за №06/24, заведеної після смерті ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , копії сторінок із спадкової справи за №07/24, заведеної після смерті ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також клопотання про здійснення розгляду даної справи у їх відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносилося до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була ОСОБА_4 , 1951р.н., членами такого були: чоловік ОСОБА_5 , 1945р.н., дочка ОСОБА_6 , 1979р.н., дочка ОСОБА_7 , 1973р.н. та син ОСОБА_8 , 1974р.н., що підтверджується виписками із по-господарської книги по селі Крукеничі, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988-15.04.1991р.р. Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого.

Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню по-господарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в по-господарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення по-господарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню по-господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Відповідно до змісту Вказівок №5-24/26 і №69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тобто кожен по 1/5 частці будинковолодіння за вищевказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 .

До складу даної спадщини входило право на 1/5 частку спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою, що належала йому як члену колгоспного двору.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_5 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Згідно копії спадкової справи за №06/2024, у якій міститься, зокрема довідка, видана виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області від 21.11.2023 року за №647, з такої відомо, що спадкодавець ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 , разом із ним проживали, в тому числі дружина ОСОБА_4 і дочка ОСОБА_1 .

Тобто, в силу ст.1268 ЦК України дружина і дочка спадкодавця ОСОБА_5 ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_4 і ОСОБА_1 стали фактичними власниками по 3/10 частки у спірному будинковолодінні (по 1/5 частці як члени колгоспного двору + по 1/10 (1/5:2) частці, яку успадкували в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4 .

До складу даної спадщини входило право на 3/10 частки спірного будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкодавиця ОСОБА_4 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій сторінок спадкової справи №07/2024, заведеної після смерті ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , саме дочка спадкодавиці ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4 . Факт прийняття нею спадщини стверджується спільним проживанням разом із матір`ю спадкодавицею ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, що вбачається із довідки, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради за №648 від 21.11.2023 року.

Тобто, у відповідності до вимог ст.ст.1268, 1269 ЦК спадкоємець ОСОБА_1 , вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті матері спадкодавиці ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_1 стали власником 3/5 частки (1/5 частка, як члена колгоспного двору +1/10 частка, яку успадкувала після смерті батька ОСОБА_5 та 3/10 частки, яку успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 ) спірного будинковолодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Окремо суд наголошує на тому, що член колгоспного двору ОСОБА_8 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та якому належала 1/5 частка у спірному будинковолодінні була успадкована його дочкою ОСОБА_3 , відповідачкою по справі, що стверджується копією спадкової справи за №40/2022, що була заведена приватний нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицьким Р.С.

При цьому, нотаріусом позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане спадкове майно - спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, така відмова була зумовлена відсутністю належних правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавця. Нотаріус роз`яснив позивачам можливість реалізації права на спадкування вказаного житлового будинку в судовому порядку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року.

З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками.

Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний будинок з господарськими спорудами за вищевказаною адресою та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим такі звернулися до суду із вказаним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , копії сторінок із спадкової справи за №06/24, заведеної після смерті ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , копії сторінок із спадкової справи за №07/24, заведеної після смерті ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , копії сторінок із спадкової справи за №40/2022, заведеної після смерті ОСОБА_8 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , виписками із по-господарської книги по селі Крукеничі, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988-15.04.1991р.р.; листами-повідомленнями нотаріуса про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння; інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), копією технічного паспорта на спірне будинковолодіння; копіями паспортів позивачів, іншими матеріалами справи.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області (1/5 частка, як члена колгоспного двору +1/10 частка, яку успадкувала після смерті батька ОСОБА_5 та 3/10 частки, яку успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 ), а за позивачкою ОСОБА_2 - 1/5 частку, як члена колгоспного двору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Мостиської міської ради Львівської області та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.03.2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивачі:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідачі:

- Мостиська міська рада Львівської області, місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 6, Яворівського району Львівської області, ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительку АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області (місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22, Яворівського району Львівської області).

Суддя Ю.В. Кічак