ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1933/25 Справа № 212/8018/24 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі: Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Ваврушак Н.М. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 24 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ

У серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі відповідач, АТ «Криворізький залізорудний комбінат», АТ «Кривбасзалізрудком», АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

В обґрунтування позову посилався на те, що він з 21.03.2005 року по 31.03.2016 року та з 01.04.2016 року по 27.01.2023 року перебував у трудових відносинах з ВАТ «Кривбасзалізрудком», ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником яких є відповідач. У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці та недосконалістю технологічних процесів, позивачем отримано наступні хронічні професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації: синдром вегетативно - сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок з вазомоторно - трофічними порушеннями на кистях, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозому поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня); сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня.

За фактом вказаних отриманих професійних захворювань було проведено розслідування, про що складений відповідний акт. Довідкою МСЕК від 06.08.2024 року позивачу первинно безстроково встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 65% та III групу інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком чого є порушення звичного способу життя, потреба додаткових зусиль для організації життя, порушення нормальних життєвих зв`язків, внаслідок неможливості вести активне життя.

На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача АТ «Кривбасзалізрудком» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 460 000,00 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві задоволені частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, 190 000,00 гривень (сто дев`яносто тисяч гривень 00 копійок) без урахування утримання з такої суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в сумі 1900,00 гривень (одна тисяча дев`ятсот гривень 00 копійок).

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуване судове рішення в частині визначеного судом розіру моральної шкоди, збільшивши цей розмір до заявлених у позові вимог, тобто до 460 000 грн.

При цьому, позивач вважає, що суд першої інстанції при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди проігнорував його оцінку спричиненої моральної шкоди. Вказує, що судом не враховано навмисні дії відповідача, які призвели до тяжкого ушкодження його здоров`я та до моральних страждань. Зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивач отримав три професійні захворювання, у зв`язку з чим втратив професійну працездатність у розмірі 65 % з встановленням третьої групи інвалідності, вперше та безстроково з 06.08.2024. Вказує, що отримані на підприємстві відповідача професійні захворювання змінили його рівень життєвої діяльності, у зв`язку з чим йому необхідно прикладати багато зусиль для організації звичного житя, щоб не тільки жити, а й виживати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , представник відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» Майтак І.В., посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просить відмовити позивачу в задоволенні скарги, залишивши без змін рішення суду першої інстанції.

Під час подачі апеляційної скарги 21 листопада 2024 року позивачем також подана заява про проведення апеляційного розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 працював на підприємстві відповідача АТ «Кривбасзалізрудком» (до перейменування ВАТ «Кривбасзалізрудком», ПАТ «Кривбасзалізрудком»), а саме: з 21.03.2005 року по 31.03.2016 року на шахті ім. Леніна (нині шахта «Тернівська»), з 01.04.2016 року по 27.01.2023 року на шахті «Гвардійська» (нині шахта «Козацька») прохідником з повним робочим днем на підземних роботах.

27.01.2023 року був звільнений за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за віком згідно зі ст. 38 КЗпП України. Вказане підтверджується копією трудової книжки на ім`я позивача. (а. с. 22 - 24)

Відповідно до копії Акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 09 травня 2024 року (далі Акт), затвердженого 10.05.2024 р. В. о. начальника Південно Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці і складеного відносно підприємства АТ «Кривбасзалізрудком», ОСОБА_2 були встановлені наступні хронічні професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації: синдром вегетативно - сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок з вазомоторно - трофічними порушеннями на кистях, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом упоєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня); сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня. (а. с. 7-11)

В пункту 17 Акта вказано, що хронічні професійні захворювання у позивача виникли за таких обставин: працюючи підземним прохідником на дільниці №5 шахти «Козацька» («Гвардійська») АТ «Кривбасзалізрудком» у період з 01.04.2016 по 27.01.2023, ОСОБА_2 в підземних умовах шахти виконував весь комплекс робіт з проходки гірничих виробок різної конфігурації. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, що перешкоджає їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив аерозолів фіброгенної дії та рівнів вібрації локальної, що перевищували нормативні показники.

Згідно медичного висновку лікарсько - експертної комісії спеціалізованого профпаталогічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 11.04.2024 №619 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також є професійний маршрут:

- з 21.03.2005 по 31.03.2016 підземний прохідник шахти імені Леніна відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат».

У пункті 18 Акта зазначено, що причинами виникнення професійних захворювань послугували: важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, перевищувала на 10 кг і складала 40 кг при нормі до 30 кг; періодичне перебування у вимушеній робочій позі 30% зміни при нормі до 25%, згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України №248 від 08.04.2014; вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 0,5-2,8 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» та складав 76,5-78,8 дБ при ГДР 76 дБ; та пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично - допустиму в 1,86 разів (3,71 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), згідно Наказу МОЗ України від 14.07.2020 №1596 «Про затвердження гігієнічних регламентів допустимого вмісту хімічних і біологічних речовин у повітрі робочої зони».

У пункті 13 Акту зазначений висновок про наявність шкідливих умов праці, складений у відповідності до даних інформаційної довідки про умови праці від 17.05.2023 № ПС/3.1/11824-23 Південно - Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (а. с. 18-21) та з урахуванням Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 року за №248, за яким умови праці підземного прохідника дільниці №5 шахти «Козацька» («Гвардійська») ОСОБА_1 відносяться до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі».

Згідно з довідками Обласної Медико соціальної експертної комісії №2 серії 12 ААА № 130141 та серії 12 ААГ № 573784 від 06 серпня 2024 року позивачу первинно встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65 % (30 % - по радикулопатії, 25 % - по вібраційній хворобі, 10% - по сидеросилікозу) з 08 липня 2024 року до 01 серпня 2026 року та третю групу інвалідності з 08 липня 2024 року до 01 серпня 2026 року з переоглядом 10 липня 2026 року.

Відповідно до рекомендацій МСЕК позивач потребує медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно - курортного лікування. Протипоказана важка фізична праця, в умовах вібрації, тривала хода, вимушена поза, в умовах виробничого пилу, переохолодження. Рекомендовано спостереження сімейного лікаря і невролога. (а. с. 12)

У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач звертався та проходив лікування у медичних закладах, що підтверджується наявними в матеріалах справи випискою із медичної карти стаціонарного хворого та виписками - епікризами із медичної карти стаціонарного хворого. (а. с. 13, 15-16, 20-21)

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , на підставі досліджених доказів наданих сторонами по справі, виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки підставою виникнення професійних захворювань у позивача слугувало, виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачені ст.ст.153, 2371 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, при цьому погоджується з доводами позивача щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди та не може погодитись з доводами сторони відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову та завищеного розміру відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як визначеноо в п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі №1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачеві заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими ним під час роботи на підприємстві відповідача професійними захворюваннями.

Як зазначено у пункті 53 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №821/1841/17, практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

З оскаржуваного рішення вбачається, що, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, суд врахував характер захворювань, їх незворотність, фізичні та моральні страждання позивача, ступень втрати професійної працездатності у розмірі 65% та встановлення третьої групи інвалідності, період роботи на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідки, що наступилита та визначив до стягнення розмір компенсації моральної шкоди у сумі 190 000 грн.

Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 щодо необґрунтовано заниженого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р.(з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v.BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги, що внаслідок отриманих професійних захворювань позивач первинно з 08.07.2024 року втратив 65% професійної працездатності з встановленням третьої групи інвалідності з подальшим переоглядому липні 2026 року, що свідчить про неможливість покращення стану здоров`я позивача у майбутньому, незважаючи на чисельні курси лікування, враховуючи стаж роботи ОСОБА_1 в шкідливих умовах праці майже 18 років, характер немайнових витрат, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити цей розмір зі 190 000 грн. до 390 000 грн.

Враховуючи, те, що суд апеляційної інстанції змінює рішення суду в частині збільшення суми моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, відповідно збільшенню підлягає і сума судового збору, стягнутого з відповідача на користь держави, пропорційно до задоволених позовних вимог, з 1 900 грн. до 3 900 грн., що становить 1% від розміру задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог.

Також стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір за подачу позивачем апеляційної скарги в розмірі 5 850 грн. (150% від задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог 390 000 грн.).

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що достатнім, справедливим, співмірним розміром компенсації позивачеві моральної шкоди буде 390 000 грн.

Керуючись ст.ст.367,374, 376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року в частині визначеного судом розміру моральної шкоди змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача Акціонерного товариства «Криворізькій залізорудний комбінат» на користь позивача ОСОБА_1 з 190 000 (сто дев`яносто тисяч) гривень 00 копійок до 390 000 (триста дев`яносто тисяч) гривень 00 копійок, відповідно збільшивши суму судового збору, стягнутого з Акціонерного товариства «Криворізькій залізорудний комбінат» на користь держави з 1 900 грн. до 3 900 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізькій залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір за подачу позивачем апеляційної скарги в розмірі 5 850,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 березня 2025 року

Головуючий:

Судді: