Справа № 175/3934/24
Провадження № 2/175/612/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"13" березня 2025 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Перепелиці В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна. Зазначала, що 26.09.2009 року між нею та відповідачем укладено шлюб під час якого ними у спільну сумісну власність набуто, яке є предметом її позову. У позові позивач посилалася на презумпцію рівності часток у праві спільне майно подружжя та просила суд визнати за нею право власності на частину квартири загальною площею 59.3 кв.м. та житловою площею 34.8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; на частину гаражу загальною площею 188.4 кв.м. та земельної ділянки площею 0,03 га з кадастровим номером :00:001:0543, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 ; на частину автомобіля KIA SPORTAGE 2013 року випуску державний номер НОМЕР_1 , державна реєстрація здійснена ТСЦ 1442.

В судове засідання позивач не з`явився повідомлена належним чином. Педставник позивача адвокат Бардаченко Володимир Володимирович надав через канцелярію суду заяву в якій просив суд відмовити представнику відповідача у задоволенні його клопотання про перенесення судового засідання та просив розглянути справу по без його участі.

В заяві зазначав, що відповідач не надав суду жодного доказу на спростування презумпції рівності часток подружжя на спільне сумісне майно подружжя. Також представник позивача повідомив суд, що рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 24.07.2024 року по цивільній справі №175/3888/24 було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 17.09.2024 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3 від якого вже є донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи вищезазначене просив суд позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача адвокат Нещерет О.С. в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, заяв не подавали. В минулі судові засідання представник відповідача надавав заяви про перенесення судових засідань, відзив не подавав, що на думку суду є зловживанням процесуальними правами та затягуванням цивільного процесу.

Вивчивши матеріали справи і надані суду докази, суд встановив наступне.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що 26.09.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №413, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 24.07.2024 року по цивільній справі №175/3888/24 було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

17.09.2024 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 17.09.2024 року.

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами у спільну сумісну власність було набуто наступне майно, титульним володільцем якого зазначений ОСОБА_2 , а саме:

-на підставі договору купівлі-продажу від 21.03.2018 року квартира загальною площею 59.3 кв.м. та житловою площею 34.8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (підтверджується Інформацією з ДРРПНМ від 11.03.2024 року, номер інформаційної довідки 369171868);

-на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2021 року земельна ділянка площею 0,03 га з кадастровим номером :00:001:0543 (підтверджується Інформацією з ДРРПНМ від 11.03.2024 року, номер інформаційної довідки 369171868);

- на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер ДЦ08 було 30.06.2021 року зареєстровано право власності гараж загальною площею 188.4 кв.м. та, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (підтверджується Інформацією з ДРРПНМ від 11.03.2024 року, номер інформаційної довідки 369171868);

- куплено автомобіль марки KIA модель SPORTAGE, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 дата останньої реєстрації ТЗ - 22.11.2016 року, місце проведення останньої реєстрація ТСЦ 1442 (підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 14.03.2024 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до частини 3 статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, зокрема гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі №456/3506/16-ц від 17 червня 2021 року норми Сімейного кодексу України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, яка може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму ВС України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої 17.17.1997 року з усіма її додатками та протоколами: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права», право власності є непорушною нормою у сучасних правових державах й її порушити не можна жодним чином, будь-якою фізичною чи юридичною особою, а отже, зазначена норма є гарантією непорушності права власності й попередження свавільного захоплення власності. Вказане повною мірою узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах: «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003 року й «Федоренко проти України» від 01.06.2005 року.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України, «Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя»: присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Окільки позивач згоди на отримання грошової компенсації замість її частки у спільному сумісному майні подружжя не надавала, а відповідач відзиву на позовну заяву не подавав, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 11-13, 76-80, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 61, 70, 71 СК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в порядку поділу спільного майна подружжя:

- право власності на частину квартири загальною площею 59.3 кв.м. та житловою площею 34.8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- право власності на частину земельної ділянки площею 0,03 га з кадастровим номером :00:001:0543;

- право власності на частину гаражу загальною площею 188.4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

- право власності на частину транспортного засобу марки KIA модель SPORTAGE 2013 року випуску державний номер НОМЕР_1 , місце проведення останньої реєстрації ТСЦ 1442.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір 15 140, 00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання, складання повного судового рішення).

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. М. Білоусова