Провадження № 2/466/1216/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Єзерського Р. Б.

при секретарі Свита А.І.

за участю прокурора Ільющенкової К.О.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Домбровського В.Ф.

представника відповідача Сусяк О.А.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом першого заступника керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова до Львівської міської ради; ОСОБА_1 ; Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації земельної ділянки в ДЗК з одночасним припиненням усіх прав, повернення земельної ділянки,

у с т а н о в и в:

31 грудня 2024 року керівник Галицької окружної прокуратури міста Львова звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до Львівської міської ради; ОСОБА_1 ; Головного управління Держгеокадастру, у якому просить суд ухвалити рішення яким визнати незаконним та скасувати рішення Брюховицької селищної ради № 773 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 для сінокосіння по АДРЕСА_1 » від 22.11.2018; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, б/н, від 13.11.2020 площею 0,1700 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (кадастровий номер :08:001:0195) для сінокосіння та випасання худоби, укладений між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_1 ; скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0195 площею 0,1700 га з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки; зобов`язати ОСОБА_1 повернути Львівській територіальній громаді земельну ділянку кадастровий номер :08:001:0195.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.11.2018 на підставі заяви ОСОБА_3 - Брюховицька селищна рада прийняла рішення № 773 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 для сінокосіння по АДРЕСА_1 », яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :08:001:0195 площею 0,1700 га по АДРЕСА_1 , яка надається в оренду на 49 років для сінокосіння (код 01.08) ОСОБА_3 .

В подальшому, між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, б/н, від 04.01.2019 кадастровий номер :08:001:0195 по АДРЕСА_1 в оренду на 49 років для сінокосіння.

Згодом, відповідно до рішення Брюховицької селищної ради № 2118 «Про припинення договору оренди земельної ділянки за взаємною згодою сторін» від 23.10.2020 припинено дію договору оренди земельної ділянки від 04.01.2019 укладеного між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_3 , яка надавалась для сінокосіння по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :08:001:0195).

Рішенням Брюховицької селищної ради № 2119 «Про надання в оренду земельної ділянки для сінокосіння по АДРЕСА_1 » від 23.10.2020 земельну ділянку кадастровий номер :08:001:0195 площею 0,1700 га надано ОСОБА_1 в оренду терміном на 49 років для сінокосіння (код 01.08).

На підставі вказаного рішення, між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, б/н, від 13.11.2020 кадастровий номер :08:001:0195 по АДРЕСА_1 в оренду на 49 років для сінокосіння та випасання худоби.

Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :08:001:0195, наданим відділом у м. Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 06.11.2020, остання становить 352,67 грн.

Окрім цього, відповідно до п. 2.5 Договору нормативна грошова оцінка ділянки становить 352,67 грн., згідно з п. 4.1 орендна плата за земельну ділянку - 42,32 грн. у рік.

Згідно з листом Львівської міської ради №3801-вих-50263 від 28.04.2023, рішення Брюховицької селищної ради № 773 від 22.11.2018, № 2119 від 23.10.2020 суперечать містобудівному законодавству, зокрема, ст. 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і рішенню Брюховицької селищної ради № 567 від 26.04.2018, яким затверджено містобудівну документацію «Коригування генерального плану смт. Брюховичі», якою передбачено, що функціональне призначення вказаної земельної ділянки є озеленені території загального користування, садівництво, стадіони, спортивні майданчики, озеленені території в санітарно-захисній зоні.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 06.11.2018 відділом у м. Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівскій області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0195 у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №10-13-0.2-1875/2-23 від 28.03.2023 та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 02.05.2019 на вказану земельну ділянку зареєстровано право комунальної власності за Брюховицькою селищною радою.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області» від 12.06.2020 №178-р 20.12.2021 смт. Брюховичі ввійшли у склад Львівської міської територіальної громади (ЄДРПОУ ). Відтак, з 24.12.2021 вказана земельна ділянка перебуває у комунальній власності Львівської міської ради.

Відтак, Львівською міською радою набуто право власності на спірну земельну ділянку та до останньої перейшли права та обов`язки орендодавця за оскаржуваним договором оренди землі.

Зазначає, що відповідно до законодавства, прибережна захисна смуга може перебувати лише в державній чи комунальній власності та використовуватися лише відповідно до лише її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності. До складу земель водного фонду України віднесено зони прибережної захисної смуги, на яких хоча і не розташований водний фонд, але за своїм призначенням вони сприяють його функціонуванню.

Зазначає, що фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством.

При цьому відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги. Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку № 486.

Отже, при прийнятті рішення Брюховицька селищна рада не врахувала, що земельна ділянка :08:001:0195 площею 0,1700 га відноситься до земель водного фонду, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України. Дотримання встановлених заборон є необхідною умовою використання земельної ділянки, на яку поширюється режим прибережної захисної смуги, з тією метою, щоб навіть потенційне їх порушення не могло зашкодити охороні навколишнього природного середовища в цілому й конкретному водному об`єкту зокрема.

Відтак, вказана земельна ділянка могла передаватися в оренду як земля водного фонду лише за результатами проведених земельних торгів з врахуванням містобудівної документації.

Однак, в порушення вимог земельного та водного законодавства між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, б/н, від 30.11.2020 кадастровий номер :08:001:0195 по АДРЕСА_1 в оренду на 49 років для сінокосіння та випасання худоби, категорія землі - землі сільськогосподарського призначення.

Рішення Брюховицької селищної ради № 773 від 22.11.2018 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 для сінокосіння по АДРЕСА_1 » є незаконним та підлягає скасуванню, а також рішення Брюховицької селищної ради №2119 «Про надання в оренду земельної ділянки для сінокосіння по АДРЕСА_1 » та укладений на його підставі договір оренди земельної ділянки є таким, що порушує акти цивільного законодавства, відтак, повинен бути визнаний судом недійсним.

Крім того, зазначає, що у рішенні Брюховицької селищної ради № 574 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання в оренду для сінокосіння громадянам в смт. Брюховичі» від 26.04.2018, заяві ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою, рішенні Брюховицької селищної ради № 773 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 для сінокосіння по АДРЕСА_1 » від 22.11.2018, рішенні Брюховицької селищної ради №2119 «Про надання в оренду земельної ділянки для сінокосіння по АДРЕСА_1 » зазначено цільове використання землі для сінокосіння. Однак, класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Держкомзему України № 548 від 23.07.2010 (чинного на час прийняття рішення), та яка визначає поділ земель на окремі види цільового призначення, що характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів, на землях водного фонду (секція 1) передбачено вид діяльності виключно сінокосіння (10.06). Натомість, сінокосіння та випасання худоби (01.08), як вид діяльності, входить до секції «А» - землі сільськогосподарського призначення.

Таким чином, рішення прийняті Брюховицькою селищною радою обмежувались цільовим призначенням лише для сінокосіння (код 10.06), а не для сінокосіння та випасання худоби (код 01.08). Водночас, спірна земельна ділянка може бути надана виключно в межах видів користування, передбачених для земель водного фонду.

Враховуючи наведене, надання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1700 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :08:001:0195) для сінокосіння та випасання худоби (код 01.08) за рішенням Брюховицької селищної ради, а також рішення Брюховицької селищної ради, який затверджено проект землеустрою суперечить принципу функціонального використання земель, земельному та законодавству, відтак рішення Брюховицької селищної ради №773 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 для сінокосіння по АДРЕСА_1 » від 22.11.2018 та рішення Брюховицької селищної ради №2119 «Про надання в оренду земельної ділянки для сінокосіння по АДРЕСА_1 » є таким, що прийняте всупереч нормам земельного законодавства, а тому повинно бути визнане судом незаконним та скасоване, а укладений на його підставі договір від 13.11.2020 - визнаний недійсним.

Надання Брюховицькою селищною радою спірної земельної ділянки в оренду всупереч земельного, водного та містобудівного законодавства, не може вважатись вираженням волі територіальної громади. Відтак, право держави скасовувати незаконні рішення та державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, з огляду на доведену незаконність і безпідставність надання земельної ділянки в оренду спрямоване на поновлення порушеного права територіальної громади на законне володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

У зв`язку із вищенаведеним, прокурор в інтересах держави змушений звернутися до суду з даним позовом.

04 лютого 2025 на адресу суду від представника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Сусяк О.А. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського і внутрішнього водного транспорту. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Як слідує із матеріалів справи, заявлена вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :08:001:0195 є наслідковою щодо позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення Брюховицької селищної ради №773 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 для сінокосіння по АДРЕСА_1 » від 22.11.2018 року, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, б/н, від 13.11.2020 площею 0,1700 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :08:001:0195) та скасування речового права на спірну земельну ділянку. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, яке затверджене наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 23.12.2021 року № 603 (в редакції наказу Держгеокадастру від 08.03.2023 року № 85), завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Львівської області. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює ведення Державного земельного кадастру, державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації. При цьому, наявність повноважень щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки не є свідченням того, що Головне управління має бути залучене до розгляду справи в якості відповідача. Враховуючи те, що державні кадастрові реєстратори, які здійснюють скасування державної реєстрації земельних ділянок працюють в складі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, відтак, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області вважає, що рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки щодо скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0195. Головне управління Держгеокадастру у Львівській області просить суд, у випадку задоволення основних позовних вимог до відповідачів, судові витрати не покладати на Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, оскільки Головне управління не порушувало прав та законних інтересів Позивача. У зв`язку із вищенаведеним просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

11 лютого 2025 на адресу суду від першого заступника керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова Мартиняка І. надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби, розробленого ТОВ «Галгеокадастр» на підставі рішення Брюховицької селищної ради від 26.04.2018 № 574 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 для сінокосіння по АДРЕСА_1 ». Однак при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0195 в Державному земельному кадастрі всупереч вимогам ст. ст. 18-20 ЗК України внесено відомості про вид використання земельної ділянки - для сінокосіння і випасання худоби, цільове призначення землі сільськогосподарського призначення, однак така відноситься до земель водного фонду, що підтверджується матеріалами проекту землеустрою земельної ділянки та реєстрації обмеження на всю площу земельної ділянки з кодом 05.02 Прибережні захисні смуги вздовж річок, навколо водойм та на островах, прибережно - захисна смуга. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви перевіряє відповідність документів вимогам законодавства, за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є зокрема невідповідність поданих документів вимогам законодавства (ч. ч. 5, 6 ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). За наведених обставин, незаконне формування земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0195 з цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення, для сінокосіння і випасання худоби на підставі проекту землеустрою із порушенням земельного законодавства щодо визначення цільового призначення землі та подальша наявність відомостей про неї в Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей. Враховуючи вищенаведені норми законодавства прокурор обрав належний спосіб захисту порушених прав.

У судовому засіданні прокурор Ільющенкова К.О. позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просила позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засідання відповідач ОСОБА_1 та її представник Домбровський В.Ф. у задоволенні позовних вимог просили відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача - Львівської міської ради Барда Ю.М. щодо задоволення даного позову не заперечував.

У судовому засіданні представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Сусяк О.А. у задоволенні даного позову просила відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 22.11.2018 на підставі заяви ОСОБА_3 - Брюховицька селищна рада прийняла рішення № 773 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 для сінокосіння по АДРЕСА_1 », яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :08:001:0195 площею 0,1700 га по АДРЕСА_1 , яка надається в оренду на 49 років для сінокосіння (код 01.08) ОСОБА_3 .

В подальшому, між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, б/н, від 04.01.2019 кадастровий номер :08:001:0195 по АДРЕСА_1 в оренду на 49 років для сінокосіння.

В подальшому, відповідно до рішення Брюховицької селищної ради № 2118 «Про припинення договору оренди земельної ділянки за взаємною згодою сторін» від 23.10.2020 припинено дію договору оренди земельної ділянки від 04.01.2019 укладеного між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_3 , яка надавалась для сінокосіння по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :08:001:0195).

Рішенням Брюховицької селищної ради № 2119 «Про надання в оренду земельної ділянки для сінокосіння по АДРЕСА_1 » від 23.10.2020 земельну ділянку кадастровий номер :08:001:0195 площею 0,1700 га надано ОСОБА_1 в оренду терміном на 49 років для сінокосіння (код 01.08).

На підставі вказаного рішення, між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, б/н, від 13.11.2020 кадастровий номер :08:001:0195 по АДРЕСА_1 в оренду на 49 років для сінокосіння та випасання худоби.

Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :08:001:0195, наданим відділом у м. Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 06.11.2020, остання становить 352,67 грн.

Окрім цього, відповідно до п. 2.5 Договору нормативна грошова оцінка ділянки становить 352,67 грн., згідно з п. 4.1 орендна плата за земельну ділянку - 42,32 грн. у рік.

Згідно з листом Львівської міської ради №3801-вих-50263 від 28.04.2023, рішення Брюховицької селищної ради № 773 від 22.11.2018, № 2119 від 23.10.2020 суперечать містобудівному законодавству, зокрема, ст. 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і рішенню Брюховицької селищної ради № 567 від 26.04.2018, яким затверджено містобудівну документацію «Коригування генерального плану смт. Брюховичі», якою передбачено, що функціональне призначення вказаної земельної ділянки є озеленені території загального користування, садівництво, стадіони, спортивні майданчики, озеленені території в санітарно-захисній зоні.

Відповідно до п. а) ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 06.11.2018 відділом у м. Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівскій області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0195 у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №10-13-0.2-1875/2-23 від 28.03.2023 та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 02.05.2019 на вказану земельну ділянку зареєстровано право комунальної власності за Брюховицькою селищною радою.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області» від 12.06.2020 №178-р 20.12.2021 смт. Брюховичі ввійшли у склад Львівської міської територіальної громади (КОАТУУ ). Відтак, з 24.12.2021 вказана земельна ділянка перебуває у комунальній власності Львівської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Вказане кореспондується також з нормами ст. 514 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відтак, Львівською міською радою набуто право власності на спірну земельну ділянку та до останньої перейшли права та обов`язки орендодавця за оскаржуваним договором оренди землі.

Дане рішення Брюховицької селищної ради, на думку суду суперечить земельному та містобудівному законодавству, виходячи з наступного.

Згідно зі ч. 1 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

У п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зазначено, що генеральний план населеного пункту містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою i техніко-економічних обґрунтувань Використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 6 ст. 186-1 ЗК України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Так, відповідно до листа Львівської міської ради № 3018-вих-50263 від 26.04.2023 рішення Брюховицької селищної ради № 773 від 22.11.2018, № 2119 від 23.10.2020 суперечать містобудівній документації, зокрема, ст. 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і рішенню Брюховицької селищної ради № 567 від 26.04.2018, яким затверджено містобудівну документацію «Коригування генерального плану смт. Брюховичі».

Судом встановлено, що коригованим Генеральним планом смт. Брюховичі на земельній ділянці, кадастровий номер :08:001:0195, передбачено озеленені території загального користування, садівництво, стадіони, спортивні майданчики, озеленені території в санітарно-захисній зоні.

На підтвердження вказаної позиції, Львівська міська рада листом № 2401- вих-95182 від 02.08.2023 надала фрагмент Генерального плану смт. Брюховичі в районі розташування земельної ділянки кадастровий номер :08:001:0195. Також, з вказаного фрагменту вбачається, що попри земельну ділянку протікає річка, а сама ділянка розташована на підземному дренажі та його охоронній зоні.

Окрім цього, відповідно до висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 8747/82-18 від 19.10.2018 на момент складення проекту землеустрою земельна ділянка відносилась до категорії земель 16.00 Землі запасу, що відповідно до наказу Державного комітету України із земельних ресурсів №548 від 23.07.2010 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель» (чинного станом на час прийняття рішення) є земельними ділянками кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам.

Водночас, у п. 6 Висновку зазначена наявність обмежень на земельній ділянці, зокрема, 05.02 - 0,1700 га.

Згідно з п. 6.1.1. Договору вид обмеження - прибережні захисні смуги вздовж річок, навколо водойм та на островах: площа земельної ділянки, на яку поширюється обмеження: 0,1700 га, підстава: постанова Кабінету Міністрів України № 502 від 13.05.1996 «Про затвердження Порядку користування землями водного фонду», строк дії - безстроково.

Згідно зі ст. 4 Водного кодексу України, до земель водного фонду, окрім іншого, належать, прибережні захисні смуги вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 58 ЗК України, до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 502 від 13.05.1996 «Про затвердження Порядку користування землями водного фонду» до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами уздовж морів, річок і навколо водойм.

У п. 4 вказаної Постанови зазначено, що у тимчасове користування за погодженням з постійними користувачами земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, об`єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземним юридичним та фізичним особам (далі юридичні та фізичні особи) для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт.

Прибережна захисна смуга може перебувати лише в державній чи комунальній власності та використовуватися лише відповідно до її цільового призначення, з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності. До складу земель водного фонду України віднесено землі прибережної захисної смуги, на яких хоча і не розташований водний фонд, але за своїм призначенням вони сприяють його функціонуванню.

Згідно ст. 79 ВК України, річка Брюхівчанка має статус «мала річка».

Ст. 88 ВК України передбачено, що прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води ( у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів 25 метрів.

Згідно зі ст. 60 ЗК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

З аналізу вищезазначених норм законодавства, можна зробити висновок, що прибережна захисна смуга є частиною водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони.

Відповідно до п. а ч. 2 ст. 61 ЗК України, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво.

Пунктами 1, 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 №486, передбачено, що розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації, яка узгоджується з відповідними органами, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади.

Відповідно до ч. 3 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об`єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища; проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, а на території Автономної Республіки Крим - з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань водного господарства.

Таким чином, при наданні у власність чи користування земельних ділянок навколо водних об`єктів, необхідно враховувати положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, шляхом урахування при розгляді матеріалів про надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення меж, з урахуванням конкретної ситуації.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 22.04.2015 року у справі № 6-52цс15.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 30.05.2018 року у справі №469/1393/16-ц ).

При цьому колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово підтверджувала висновки Верховного Суду України, викладені, зокрема, у постановах від 21.05.2014 у справі №6-16цс14, від 19.11.2014 року у справі №6-175це 14 і від 24.12.2014 року у справі №6 206цс14, про те, що існування прибережних захисних смуг визначеної ширини прямо передбачене нормами закону (ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України).

Таким чином, можна зробити висновок, що земельна ділянка :08:001:0195 площею 0,1700 га відноситься до земель водного фонду, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування, що не було враховано при прийнятті рішення Брюховицькою селищною радою про надання в оренду вказаної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 134 ЗК України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб; використання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів; використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями; будівництва об`єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів; надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні; надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено; розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України; надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб; надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону; надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала; будівництва, обслуговування та ремонту об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу); будівництва об`єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об`єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних протиселевих споруд); передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва; надання земельних ділянок суб`єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України «Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим» зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб`єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим; поновлення договорів оренди землі; передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності; надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків; надання земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 ЗК України, земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Отже, вказана земельна ділянка могла передаватися в оренду, тільки як земельна ділянка водного фонду, оскільки на ній розташована річка, прибережна захисна смуга якої захищена законодавством, та лише за результатами проведених земельних торгів з врахуванням містобудівної документації, однак, в порушення вимог земельного та водного законодавства між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, б/н, від 30.11.2020 кадастровий номер :08:001:0195 по АДРЕСА_1 в оренду на 49 років для сінокосіння та випасання худоби, категорія землі - землі сільськогосподарського призначення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають, окрім іншого, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Окрім цього, згідно із положеннями ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

У відповідності до положень ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №402474238, за ОСОБА_1 зареєстровано право оренди земельної ділянки для сінокосіння площею 0,1700 га, що знаходиться за адресою: Львівська область, смт. Брюховичі.

Згідно ч. 1 ст. 13 Конституції України Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, і на землі водного фонду.

Згідно ч. 1, ч. 2 статті 20 Земельного кодексу України - віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі №6- 16цс14 - згідно зі статтями19,20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі водного фонду, та віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для:

а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Судом встановлено, що жодних рішень щодо зміни цільового призначення спірної земельної ділянки, у якій через наявність річки, повинна бути встановлена межа прибережної захисної смуги - на землі сільськогосподарського призначення місцевою радою не приймалося. Жодної документації Брюховицькою селищною радою, з врахуванням межі прибережної захисної смуги матеріали справи не містять, тому прийняте рішення Брюховицькою селищною радою №773 від 22.11.2018 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 для сінокосіння по АДРЕСА_1 » є незаконним та підлягає скасуванню.

Крім того, прийняття рішення Брюховицької селищної ради № 2119 «Про надання в оренду земельної ділянки для сінокосіння по АДРЕСА_1 » та укладений на його підставі договір оренди земельної ділянки, під час якого, на думку суду був порушений порядок передачі земельної ділянки в оренду, а саме без надання та відповідного затвердження документації із землеустрою, без врахування особливостей вказаної земельної ділянки, яка є земельною ділянкою водного фонду України, та яка може бути надана виключно в межах особливого користування, як землі водного фонду, проте Брюховицькою селищною радою при ухваленні рішення, режим прибережної захисної смуги врахований не був, чим порушено вимоги ст.ст. 21, 60, 123 Земельного кодексу України.

Суд вважає, що спірна земельна ділянка, яка надана гр. ОСОБА_1 за оскаржуваним рішенням Брюховицької селищної ради № 773 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 для сінокосіння по АДРЕСА_1 » від 22.11.2018, належить до земель водного фонду, щодо яких установлено спеціальний правовий режим (ст.ст. 20, 21 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України).

Відповідачем ОСОБА_1 , як встановлено судом не укладено жодним чином договір оренди земель водного фонду та не оформлено земельну ділянку під прибережні захисні смуги. Доказів зворотного відповідачем ОСОБА_1 суду надано не було.

Відповідно до п. 1 Положення «Про Державне агентство водних ресурсів України», затвердженого 13.04.2011 Указом Президента України №453/2011, та п.1 Положення «Про Державне агентство водних ресурсів України», затвердженого постановою КМУ №393 від 20.08.2014, Державне агентство водних ресурсів України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ через міністра екології та природних ресурсів України. Держводагентство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері розвитку водного господарства і меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів.

Відповідно до п.п. 21 п. 4 вищевказаного Указу Президента України та п.п. 20 п. 4 вищевказаної постанови КМУ, Держводагентство України відповідно до покладених на нього завдань погоджує договори оренди та паспорти водних об`єктів.

Органом, що здійснює розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) на території смт. Брюховичі була Брюховицька селищна рада, правонаступником якої стала Львівська міська рада, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства, до компетенції якого віднесено погодження договорів оренди та паспортів водних об`єктів є Державне агентство водних ресурсів України.

Таким чином, порядок передачі земельної ділянки водного фонду в оренду передбачає спеціальну процедуру такої передачі, а саме проведення земельних торгів без будь-яких виключень, оскільки в даному випадку в оренду передається не лише земля, а й об`єкти водного фонду, у даному випадку земельна ділянка під прибережні захисні смуги, а також погодженим паспортом таких прибережних захисних смуг.

Щодо представництва прокурора, то суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За змістом пункту 3 частини першої ст.131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

У пункті 3 частини першої ст. 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

Правовий аналіз змісту частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

За змістом наведених норм Конституції України, Закону України "Про прокуратуру" та ЦПК України, прецедентних рішень Європейського суду, ключовим для застосування конституційної норми щодо можливості прокурора здійснювати представництво інтересів держави в суді є поняття "інтерес держави" та забезпечення судом гарантій ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року стосовно права кожного на справедливий суд в аспекті рівності сторін у доступі до суду.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Предметом спору в даному випадку є земельна ділянка комунальної форми власності, межі якої встановлено проектом землеустрою, який затверджений рішенням Брюховицької селищної ради № 773 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 для сінокосіння по АДРЕСА_1 » від 22.11.2018 та передана в оренду ОСОБА_1 на підставі рішенні Брюховицької селищної ради № 2119 «Про надання в оренду земельної ділянки для сінокосіння по АДРЕСА_1 », уклавши Договір оренди землі від 13.11.2020 між Брюховицькою селищною радою і ОСОБА_1 .

З огляду на те, що відповідно до Закону України «Про органи місцевого самоврядування» Брюховицька селищна рада, а в подальшому її правонаступник - Львівська міська рада уповноважена державою здійснювати відповідні функції щодо охорони та використання земельних ресурсів, які перебувають і є об`єктами права власності Українського народу, тому остання є матеріальним позивачем у справі.

Водночас, окружною прокуратурою 13.04.2023 до міської ради, як до уповноваженого органу на захист інтересів територіальної громади у спірних правовідносинах, у порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» скеровано лист № 14.50/99-3902вих-23 відповідно з описом виявлених порушень вимог закону, інтересів держави і територіальної громади та із пропозицією самостійно вжити відповідних заходів до їх захисту. Однак, на даний час, Львівська міська рада жодних заходів захисту порушених прав територіальної громади та інтересів держави не вжила, чим не забезпечено права територіальної громади та права громадян, що свідчить про неналежне здійснення ними захисту інтересів держави.

Відтак, суд дійшов до висновку, що прокурор у позові обґрунтував наявність "інтересів держави", а саме незаконного надання в оренду спірної земельної ділянки, що порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, водних об`єктів, ефективного використання земельних та водних ресурсів. З урахуванням наведеного, таке обґрунтування відповідає розумінню "інтересів держави", тому суд має підстави вважати, що позов прокурора має на меті захист суспільних інтересів, якими опікується держава.

У зв`язку із вищенаведеним, суд приходить до висновку, що рішення Брюховицької селищної ради №773 від 22.11.2018 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 для сінокосіння по АДРЕСА_1 » та укладений на його підставі договір оренди земельної ділянки від 13.11.2020 прийнято з порушеннями вимог чинного законодавства, зокрема, Брюховицькою селищною радою не було погоджено та затверджено з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства, яким є Державне агентство водних ресурсів України, зважаючи на те, що в межах спірної земельної ділянки, загальною площею 0,1700 га у АДРЕСА_1 , знаходиться прибережна захисна смуга річки, яка може перебувати лише в державній чи комунальній власності та використовуватися за своїм цільовим призначенням. Дана прибережна захисна смуга відноситься до водного об`єкту, проте проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду на землі сільськогосподарського призначення, які надаються у користування громадянам, зокрема, для сінокосіння та випасання худоби для надання його в оренду ОСОБА_1 , на момент винесення оспорюваного рішення та договору оренди не надано, жодної документації погодження меж прибережної захисної смуги річки матеріали справи також не містять. Крім того, передача права на земельну ділянку (права оренди) на конкурентних засадах (земельних торгах) не відбулася, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 124, 134 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України. У зв`язку із недотриманням вищезазначених заборон, стало незаконне використання вказаної земельної ділянки, на яку поширюється режим прибережної захисної смуги, що таким чином може зашкодити охороні навколишнього природного середовища.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними, та такими, що підлягають до задоволення, а саме слід визнати незаконним та скасувати рішення Брюховицької селищної ради № 773 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 для сінокосіння по АДРЕСА_1 » від 22.11.2018; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, б/н, від 13.11.2020 площею 0,1700 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (кадастровий номер :08:001:0195) для сінокосіння та випасання худоби, укладений між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_1 ; скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0195 площею 0,1700 га з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки; зобов`язати ОСОБА_1 повернути Львівській територіальній громаді земельну ділянку кадастровий номер :08:001:0195.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, таким чином з відповідачів на користь позивача слід стягнути у рівних частинах сплачений позивачем судовий збір у сумі 4037,33 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 4, 60, 79, 88 Водного кодексу України, ст.ст. 12, 19, 20, 21, 58, 60, 61, 123, 124, 125, 148-1, 186-1 Земельного кодексу України, ст.ст. 21, 203, 215 ЦК України, ст.ст.263-265, 280 ЦПК України суд, -

ухвалив:

позовні вимоги першого заступника керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова, місцезнаходження: м. Львів, вул. Богомольця, 9 до Львівської міської ради, , місцезнаходженя: м. Львів, площа Ринок, 1; ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ; Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, , місцезнаходження: м. Львів пр. Чорновола, 4 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації земельної ділянки в ДЗК з одночасним припиненням усіх прав, повернення земельної ділянки задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення Брюховицької селищної ради № 773 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 для сінокосіння по АДРЕСА_1 » від 22.11.2018.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, б/н, від 13.11.2020 площею 0,1700 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (кадастровий номер :08:001:0195) для сінокосіння та випасання худоби, укладений між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_1 .

Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0195 площею 0,1700 га з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки.

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути Львівській територіальній громаді земельну ділянку кадастровий номер :08:001:0195.

Стягнути у рівних частинах з Львівської міської ради, , місцезнаходженя: м. Львів, площа Ринок, 1; ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ; Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, , місцезнаходження: м. Львів пр. Чорновола, 4 на користь Львівської обласної прокуратури, , місцезнаходження: м. Львів. пр. Шевченка,17/19, по 4037 (чотири тисячі тридцять сім) грн., 33 коп. сплаченого судового збору при поданні позивачем до суду даного позову з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 березня 2025 року.

Суддя Р. Б. Єзерський