КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №359/8894/19 Головуючий у І інстанції - Муранова-Лесів І.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/1981/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання об`єкта незавершеного будівництва спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору дарування в частині об`єкту житлової нерухомості незавершеного будівництва недійсним та визнання права власності на частину незавершеного будівництва та земельної ділянки, -

установив:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання об`єкта незавершеного будівництва спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору дарування в частині об`єкту житлової нерухомості незавершеного будівництва недійсним та визнання права власності на частину незавершеного будівництва та земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що з жовтня 2007 року до 23 грудня 2011 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , що було встановлено рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2018 року у цивільній справі №359/2637/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, поділ незакінченого будівництвом житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_4 .

23 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який було розірвано 07 березня 2017 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Також зазначає, що за час проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю за їхні спільні кошти був збудований житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - на земельній ділянці, яка була надана відповідачу ОСОБА_2 Бориспільською міською радою Київської області для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Незважаючи на те, що спірний будинок до цього часу має статус незавершеного будівництва, позивач та відповідач ОСОБА_2 спільно проживали в ньому з грудня 2011 року по липень 2016 року.

Станом на грудень 2011 року будинок вже був побудований та забезпечений всіма комунікаціями, необхідними для проживання (водопостачання та водовідведення, газопостачання, електрична енергія).

Відповідними організаціями та підприємствами з ОСОБА_2 були укладені договори на постачання води, газу, електроенергії, відкриті особові рахунки на нього.

Незважаючи на те, що спірний будинок до 11 квітня 2017 року був спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останній відмовляється добровільно поділити спільне сумісне майно.

Окрім того, в квітні 2018 року позивачу стало відомо про те, що відповідач ОСОБА_2 подарував в квітні 2017 року своїй матері - ОСОБА_3 незавершений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку.

Зазначає, що відповідачам на час укладання договору дарування було достеменно відомо, що об`єкт незавершеного будівництва, який будувався упродовж 2007-2016 років під час спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 за їх спільні кошти, належить позивачу та відповідачу - 1 на праві спільної сумісної власності.

Посилаючись на вимоги чинного сімейного, цивільного та земельного законодавства, вважає, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток, у зв`язку з цим земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд також належала позивачу та відповідачу в рівних частках, а тому укладені без її відома та згоди договори дарування підлягають визнанню недійсними в частині належної позивачу частки об`єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки з кадастровим номером :11:004:0032.

Просила суд, визнати об`єкт незавершеного будівництва (незавершений будівництвом житловий будинок, зазначений в плані літерою «А-Ін/з» з мансардою житловою «А-Ім» загальною площею 258,6 кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - спільною сумісною власністю подружжя.

Визнати договір дарування об`єкта незавершеного будівництва від 11 квітня 2017 року в частині незавершеного будівництва (об`єкта житлової нерухомості), укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (серія та номер: 268, виданий 11.04.2017, видавник: приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - недійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частини об`єкту житлової нерухомості - незавершеного будівництва, загальною площею 258,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частини земельної ділянки з кадастровим номером :11:004:0032 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2024 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частину понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 частину понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 гривень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що проаналізувавши письмові докази (договори, акти виконаних робіт, видаткові накладні), надані відповідачами до суду в підтвердження їх доводів про витрати, понесені ними у період з травня 2007 року по грудень 2011 року, та у період з квітня 2017 року по 2020 рік включно, позивач прийшов до висновку, що всі вони були створені відповідачами для введення суду в оману, так як містять недостовірні дані щодо часу створення, об`ємів виконаних робіт, виконавців робіт та надавачів послуг.

Пояснити суду, чому у них не збереглись жодні документи (докази) на підтвердження проведення розрахунків з виконавцями робіт та надавачами послуг, з якими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладали договори в 2007, 2017-2020 роках, відповідачі не змогли.

Натомість, суд першої інстанції залишив поза увагою конкретні доводи сторони позивача щодо недопустимості вищевказаних доказів, зазначивши, що вони не викликають у суду сумнівів в об`єктивності викладеної в них інформації, визнав вказані докази належними та допустимими.

Проте, прийнявши Договір №15 підряду на будівництво фундаменту від 07 травня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 (замовник) та ЗАТ «Фундамент-груп» (підрядник), Акт №007/15-07 про прийняття-передачі виконаних робіт, як беззаперечні докази будівництва у період з 07 травня по 07 червня 2007 року фундаменту будинку по АДРЕСА_1 , суд залишив поза увагою доводи позивача про відсутність доказів (платіжних документів) щодо сплати Замовником коштів за виконані роботи в сумі 92459 грн.

Також, суд залишив поза увагою, що відповідно до п.1.2 Договору №15 підряду на будівництво фундаменту від 07 травня 2007 року, підрядник виконує роботи згідно креслень та розрахунків робочого проекту на будівництво.

Натомість, виконавчим комітетом Бориспільської міської ради Київської області рішення №439 про надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проектно-технічної документації на будівництво індивідуального житлового будинку та господарчих споруд на приватизованій земельній ділянці по АДРЕСА_2 було прийнято 12 червня 2007 року, тобто фундамент житлового будинку ОСОБА_2 був нібито побудований ЗАТ «Фундамент-груп» задовго до виготовлення проектно-технічної документації на будівництво житлового будинку.

Крім цього, виконавчий комітет в пункті 3 рішення №439 від 12 червня 2007 року попередив громадян, яким надано дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації, що проводити будь-які будівельні роботи на земельній ділянці дозволяється тільки після одержання в управлінні містобудування та архітектури виконавчого комітету міської ради будівельного паспорта на забудову земельної ділянки.

Прийнявши Договір підряду на капітальне будівництво №12/07 від 15 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 (Замовник) та ТОВ «ЕКОЛОГІЯ ЛТД» (Підрядник), Специфікацію «Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 . Початок будівництва 01.08.2007» (Перший етап будівництва першого поверху (початок 01.08.2007, закінчення 01.09.2007)), Акт №12/07-009 прийому-передачі виконаних робіт від 05 вересня 2007 року, як беззаперечні докази будівництва у період з 01 серпня по 05 вересня 2007 року житлового будинку по АДРЕСА_2 , суд залишив поза увагою доводи позивача про відсутність доказів (платіжних документів) щодо сплати Замовником коштів за виконані роботи в сумі 183831,27 грн.

Суд також залишив поза увагою:

- що відповідно до п.1.1. Договору підряду на капітальне будівництво №12/07 від 15 липня 2007 року, підрядник зобов`язується виконати роботи з будівництва житлового будинку згідно із затвердженою проектно-кошторисною документацією та здати в експлуатацію об`єкт у встановлений термін (не пізніше 01.09.2009);

- що тільки 31 серпня 2007 року директор ТОВ «Л-центр» ОСОБА_23 звернувся до начальника дільниці по експлуатації Бориспільського РП ОСОБА_22 з листом за вих. №56 про надання дозволу ОСОБА_2 на тимчасове підключення до електромережі, власником якої є ТОВ «Л-центр». Орієнтовна потужність складає 2,2 кВт (якої явно не вистачить для будівництва житлового будинку площею більше 250,0 кв.м.);

- що 11 вересня 2007 року між виконавчим комітетом Бориспільської міської ради (Адміністрація) та ОСОБА_2 (Забудовник) укладено Договір на будівництво житлового будинку на правах приватної власності, згідно якого, на земельній ділянці по АДРЕСА_2 зобов`язується побудувати індивідуальний житловий будинок житловою площею 120 кв.м., загальною площею 190,3 кв.м. з надвірними господарськими спорудами та ін.;

- що Дозвіл на виконання будівельних робіт №102 був виданий ОСОБА_2 . Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Управління містобудування і архітектури Бориспільської міської ради Київської області лише 12 вересня 2007 року.

Як стверджує відповідач ОСОБА_2 , вищевказані дозволи були йому видані після 05 вересня 2007 року, тобто вже після того, як був побудований перший поверх житлового будинку, що видається малоймовірним.

Прийнявши укладений між ОСОБА_3 (Замовник) та ФОП ОСОБА_5 (Виконавець) Договір №19 від 07 липня 2017 року про підготовчі роботи по закладанню кабелів та арматури тепло-водопостачанню по АДРЕСА_1 , Акт виконаних робіт №1 від 07 вересня 2017 року, Видаткову накладну №3 від 28 червня 2017 року, як беззаперечні докази продовження ОСОБА_3 будівельних робіт по АДРЕСА_1 , суд залишив поза увагою доводи позивача про відсутність доказів (платіжних документів) щодо сплати Замовником коштів за виконані роботи в сумі 92099 грн.

Також, суд залишив поза увагою клопотання представника позивача про визнання вказаного Договору №19 від 07 липня 2017 року та Видаткової накладної №3 від 28 червня 2017 року на суму 148819,38 грн. недопустимими доказами, зважаючи на те, що до їх змісту внесені недостовірні дані щодо дати їх складання та реквізитів Виконавця робіт/Постачальника товару, а саме, в розділі 15 Договору та у реквізитах Видаткової накладної вказано розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_5 - НОМЕР_1 .

Натомість, на виконання Постанови Правління НБУ від 28 грудня 2018 року №162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні», яка набрала чинності 05 серпня 2019 року, застосування IBAN є обов`язковими для клієнтів усіх банків України лише з 01 листопада 2019 року.

Крім цього, в пункті 23 Акту виконаних робіт №1 від 07 вересня 2017 року зазначено найменування робіт і витрат: монтаж радіаторів опалення в кількості 143 секції.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 підтвердила факт виконання вказаних робіт, зазначивши, що після вересня 2017 року монтаж радіаторів опалення не проводився.

Натомість, до відзиву на позовну заяву відповідачі долучили Видаткову накладну №РН-0000139 від 03 листопада 2017 року, згідно якої ТОВ «Модна Хата» (постачальник) передала ОСОБА_3 (одержувач) алюмінієвий радіатор «Nova Florida» в кількості 120 секцій на загальну суму 19896 грн.

Крім цього, до відзиву на позовну заяву відповідачі долучили Декларацію про прийняття вантажу № від 28 листопада 2017 року, згідно якої ОСОБА_6 отримала від «Пост-Сервіс» радіатори опалення в кількості 5 штук на суму 5670 грн., та Декларацію про прийняття вантажу № від 30 листопада 2017 року, згідно якої ОСОБА_6 отримала від «Пост-Сервіс» радіатори опалення в кількості 4 штук на суму 5025 грн.

Дані факти вказують на те, що Договір №19 від 07 липня 2017 року, Акт виконаних робіт №1 від 07 вересня 2017 року, Видаткова накладна №3 від 28 червня 2017 року, мають ознаки фіктивності, тому є неналежними та недопустимими доказами у справі.

Прийнявши укладений між ОСОБА_3 (Замовник) та ФОП ОСОБА_7 (Виконавець) Договір №07/03 про надання послуг від 07 березня 2018 року про надання послуг по внутрішніх будівельних роботах об`єкту по АДРЕСА_1 , Акт виконаних робіт №1 від 27 серпня 2018 року, Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 03 вересня 2018 року, як беззаперечні докази продовження ОСОБА_3 будівельних робіт по АДРЕСА_1 , суд залишив поза увагою доводи позивача про відсутність доказів (платіжних документів) щодо сплати Замовником коштів за виконані роботи в сумі 179263,9 грн.

Прийнявши укладений між ОСОБА_3 (Замовник) та ФОП ОСОБА_8 (Виконавець) Договір №88 від 23 червня 2018 року про надання послуг по монтажу натяжної стелі, як беззаперечний доказ продовження ОСОБА_3 будівельних робіт по АДРЕСА_1 , суд залишив поза увагою доводи позивача про відсутність доказів (платіжних документів) щодо сплати Замовником коштів за виконані роботи в сумі 47000 грн.

Прийнявши укладений між ОСОБА_3 (Замовник) та ТОВ «Праймдорбуд» (Виконавець) Договір №1 від 12 вересня 2018 року про надання послуг по капітальному ремонту на об`єкті по АДРЕСА_1 , Акти виконаних робіт №1 від 29 жовтня 2018 року, №2 від 15 листопада 2019 року, №3 від 15 листопада 2019 року, як беззаперечні докази продовження ОСОБА_3 будівельних робіт по АДРЕСА_1 , суд залишив поза увагою доводи позивача про відсутність доказів щодо сплати (платіжних документів) Замовником коштів за виконані роботи в сумі 446647 грн.

Крім цього, зважаючи на те, що Акт виконаних робіт №1 від 07 вересня 2017 року по Договору №19 від 07 липня 2017 року, укладеному між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 ; Акт виконаних робіт №1 від 27 серпня 2018 року по Договору №07/03 про надання послуг від 07 березня 2018 року, укладеному між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_7 ; Акти виконаних робіт №1 від 29 жовтня 2018 року, №2 від 15 листопада 2019 року, №3 від 15 листопада 2019 року по Договору №1 від 12 вересня 2018 року, укладеному між ОСОБА_3 та ТОВ «Праймдорбуд», є ідентичними по своїй структурі складання та всі вони мають однакові орфографічні помилки в 5-му стовпчику «Вартість одиницю виміру», у позивача є всі підстави вважати що всі вищевказані документи були складені в один час однією особою.

Враховуючи викладене, представником позивача було заявлене клопотання про визнання всіх вищевказаних документів неналежними та недопустимими доказами, однак суд залишив його без задоволення.

Прийнявши укладений між ОСОБА_3 (Замовник) та ТОВ «Праймдорбуд» (Підрядник) Договір №21 «Улаштування огорожі по АДРЕСА_1 » від 10 квітня 2020 року, Акт №1 від 12 травня 2020 року приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2020 року про підготовчі роботи по закладанню кабелів та арматури тепло-водопостачанню по АДРЕСА_1 , Акт виконаних робіт №1 від 07 вересня 2017 року, як беззаперечні докази продовження ОСОБА_3 будівельних робіт по АДРЕСА_1 , суд залишив поза увагою доводи позивача про відсутність доказів (платіжних документів) щодо сплати Замовником коштів за виконані роботи в сумі 92099 грн.

Також, суд залишив поза увагою клопотання представника позивача про визнання вказаних Акта №1 від 12 травня 2020 року приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2020 року та Договору №21 від 10 квітня 2020 року недопустимими доказами, зважаючи на те, що до змісту Договору внесені недостовірні дані щодо реквізитів Виконавця робіт, а саме, в розділі «Місцезнаходження та реквізити сторін» Договору вказано розрахунковий рахунок ТОВ «Праймдорбуд» - р/р НОМЕР_2 .

Натомість, на виконання Постанови Правління НБУ від 28 грудня 2018 року №162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (ІВАN) в Україні», яка набрала чинності 05 серпня 2019 року, застосування IBAN є обов`язковим для клієнтів усіх банків України з 01 листопада 2019 року.

Даний факт вказує на те, що Договір №21 від 10 квітня 2020 року має ознаки фіктивності, тому вказаний Договір та Акт №1 від 12 травня 2020 року приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2020 року є неналежними та недопустимими доказами у справі.

З таких же підстав Видаткова накладна №3792 від 30 квітня 2020 року про видачу (продаж) ФОП ОСОБА_7 для ОСОБА_3 металопрокату на суму 6684 грн. (зазначення в накладній р/р, використання якого припинено з 01 листопада 2019 року) є неналежним та недопустимим доказом.

Клопотання позивача про визнання Видаткової накладної №3792 від 30 квітня 2020 року неналежним та недопустимим доказом суд залишив без задоволення.

Також, без задоволення суд залишив клопотання представника позивача про визнання неналежним та недопустимим доказом Видаткової накладної №293 від 27 вересня 2018 року про поставку ФОП ОСОБА_9 з Новоград-Волинського району Житомирської області для ОСОБА_3 28 м3 бетону марки М400 на суму 42952 грн.

Підставою для вказаного клопотання було те, що у реквізитах Видаткової накладної №293 від 27 вересня 2018 року вказано п/р ФОП ОСОБА_9 - UА НОМЕР_5.

Натомість, застосування IBAN є обов`язковим для клієнтів усіх банків України тільки з 01 листопада 2019 року (Постанова Правління НБУ від 28 грудня 2018 року №162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (ІВАN) в Україні», яка набрала чинності 05 серпня 2019 року).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2018 року у справі №359/2637/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, поділ незакінченого будівництвом житлового будинку, позов задоволено частково - встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з жовтня 2007 року по 23 грудня 2011 року, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення суду від 13 листопада 2018 року у справі №359/2637/17 в апеляційному порядку відповідач ОСОБА_2 не оскаржував.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні від 25 червня 2024 року, судом першої інстанції встановлено, що на замовлення відповідача ОСОБА_2 КП «Бюро технічної інвентаризації» Бориспільської міської ради 04 жовтня 2011 року було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 , який, зокрема містить: поверховий план на будівлю «А-І» (І-поверх), поверховий план на будівлю «А-І» (мансарда), схематичний план земельної ділянки, експлікація до плану та Додаток 2.4 (Характеристика будинку, господарських будівель і споруд).

За даними технічної інвентаризації, проведеної 04 жовтня 2011 року площа приміщень всього по будинку становила 258,6 кв.м. Перелік об`єктів, розташованих на земельній ділянці: житловий будинок - А-Ін/з (2011), мансарда житлова - А-Ім (2011), а ґанок (2011), а1 ґанок (2011), а2 балкон (2011), К - яма вигрібна (2011), Л - колонка питна (2011), №1 ворота (2011), №2 хвіртка (2011), №3 ворота (2011), №4 огорожа (2011), №5 огорожа (2011).

Як стверджував відповідач, технічна інвентаризація будинку була проведена з метою підтвердження ступеня готовності житлового будинку, у придатному для проживання стані, оскільки він усвідомлював відмінність правового статусу нерухомого майна, набутого до шлюбу та спільного майна подружжя, що на той час позивачем не оспорювалося. Після чого у грудні 2011 року було здійснено державну реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно із Висновком експерта за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи у цивільній справі №359/8894/19, висновок від 20 червня 2023 року №32032/20-42 відповідно до даних технічного паспорту БТІ на 04 жовтня 2011 року встановлено, що ступінь будівельної готовності житлового будинку загальною площею 258,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , становив 93%. Зважаючи на незначний проміжок часу між датою виготовлення технічного паспорту БТІ (04 жовтня 2011 року) та період, на який необхідно визначити ступінь будівельної готовності житлового будинку (грудень 2011, можливо стверджувати, що ступінь будівельної готовності станом на грудень 2011 року становив 93%).

Ринкова вартість незавершеного будівництва (житлового будинку) загальною площею 258,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визначена в рамках порівняльного методичного підходу, станом на грудень 2011 року становила 1197936 гривень, у тому числі без урахування земельного компоненту могла становити 1010736 гривень.

Згідно пояснень, наданих в судовому засіданні 08 листопада 2023 року відповідачем ОСОБА_2 , та копій документів, долучених до його відзиву на позовну заяву, з травня по жовтень 2007 року був побудований фундамент та перший поверх будинку по АДРЕСА_3 . В будинок, в якому вже були водопровід, світло, газ, закладено опалення першого поверху, вселились в 2012 році.

Згідно характеристик, вказаних в технічному паспорті від 04 жовтня 2011 року, в будинку з інженерних комунікацій були лише електрика та каналізація.

Тобто, будівництво мансардного поверху будинку, зовнішні та внутрішні будівельні роботи в самому будинку, благоустрій прилеглої території будинку, будівництво паркану, воріт, хвіртки, здійснювалось в період з жовтня 2007 року по жовтень 2011 року, що підтверджується технічним паспортом від 04 жовтня 2011 року та Висновком від 20 червня 2023 року №32032/20-42 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи у цивільній справі №359/8894/19.

У зв`язку з цим слід прийти до висновку, що інженерні комунікації (водопровід, газопровід та опалення) в будинку по АДРЕСА_1 були облаштовані після 23 грудня 2011 року - дня реєстрації шлюбу між позивачем та відповідачем.

Знехтувавши положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України та ст. 74 СК України, Бориспільський міськрайонний суд Київської області прийшов до помилкових висновків та відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання об`єкта незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

Крім цього, згідно висновків суду, фундамент, зовнішні та внутрішні стіни, перекриття, стропила даху в будинку по АДРЕСА_2 (після перейменування - АДРЕСА_1 були побудовані в 2007 році суб`єктами підприємницької діяльності, відповідно ЗАТ «Фундамент-груп» та ТОВ «ЕКОЛОГІЯ ЛТД», з якими уклав договори ОСОБА_2 .

Натомість, показання осіб, які приймали безпосередню участь в будівництві вказаного об`єкта, а саме ОСОБА_10 (свідок зі сторони позивача) та ОСОБА_11 (свідок зі сторони відповідача), про те, що будівництво фундаменту, стін та даху вказаного житлового будинку здійснювалось найманими з навколишніх сіл будівельними бригадами, судом не взято до уваги.

Суд безпідставно не прийняв до уваги надані позивачем ОСОБА_1 письмові докази про отримані нею, як суб`єктом підприємницької діяльності офіційні доходи упродовж 2006-2016 років, частину яких згідно пояснень ОСОБА_1 було використано на будівництво спірного будинку у період 2007-2016 років.

Натомість, відповідачі не надали жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили їхні доходи за період 2006-2020 років та докази, які підтвердили здійснення ними оплати по договорах, укладених з суб`єктами підприємницької діяльності (ЗАТ «Фундамент-груп», ТОВ «ЕКОЛОГІЯ ЛТД», ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ТОВ «Праймдорбуд»)упродовж 2007-2020 років.

Надали лише документи (договори, акти виконаних робіт, видаткові накладні), які містять недостовірні дані та ознаки підроблення.

Окрім цього, апелянт зазначила, що спірні відносини в липні 2016 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 доводять лише факт чинення останнім перешкод позивачу та їх спільній дитині в користуванні житловим будинком.

Зважаючи на те, що про порушене право ОСОБА_1 стало відомо в квітні 2018 року, тому, строки позовної давності при зверненні до суду з позовною заявою по цивільній справі № 359/8894/19 - нею не пропущено.

Просила скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2024 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали відзив, в обґрунтування доводів якого зазначили, що суд першої інстанції при розгляді даної справи досконало вивчив всі наявні в матеріалах справи докази, дослідив їх, врахував покази свідків та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 листопада 2018 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з жовтня 2007 року по 23 грудня 2011 року.

Однак, об`єкт незакінченого будівництва станом на жовтень 2007 року був частково побудований, а саме побудований фундамент, зовнішні та внутрішні стіни, перекриття, стропила даху, проведені роботи по закладенню кабелів та арматури тепло-водопостачанню, водовідведення, що підтверджується наявними у справі доказами.

Зазначають, що підтвердженням початку будівництва фундаменту та першого поверху об`єкту незавершеного будівництва ще навесні 2007 року слугують не тільки відповідні договори, а і покази багатьох свідків, як з боку позивача, так і збоку відповідачів.

До того ж, відповідач ОСОБА_2 у своїх поясненнях неодноразово вказував на те, що почав будівництво об`єкта незавершеного будівництва навесні та паралельно займався оформленням відповідних дозвільних документів на будівництво, оскільки оформлення дозволів займає досить тривалий час, а певні будівельні роботи, як то, будівництво фундаменту, має здійснюватися при певному температурному режимі.

Тобто, домисли та припущення позивача, зазначені у апеляційній скарзі, не підтверджуються жодними доказами, та не заслуговують на увагу.

У період з жовтня 2007 року по 23 грудня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживали в зазначеному об`єкті незавершеного будівництва, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем.

Це може свідчити про те, що позивач не мала наміру вкладати особисті кошти у облаштування та будівництво об`єкту незавершеного будівництва.

Згідно з показами свідків, в тому числі ОСОБА_12 (мати позивача), у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був не спільний бюджет, а у кожного особисті кошти (окремий бюджет).

Окрім того, як вбачається з копії довідки, виданої 12 квітня 2018 року Бориспільським відділенням Головного управління ДФС у Київській області, позивач від своєї підприємницької діяльності отримала валовий дохід в сумі: у 2007 році - 48000 грн., у 2008 році - 44000 грн., у 2009 році - 32000 грн., у 2010 році обсяг виручки склав 160198,66 грн., у 2011 році- 265376,46 грн., у 2012 році - 30540 грн., у 2013 році - 93580 грн., у 2014 році - 87010 грн., у 2015 році - 88905 грн., у період з 01 січня 2016 року по 12 липня 2016 року - 38190 грн.

З цих коштів позивач мала сплачувати орендну плату, виплачувати заробітну плату, проводити ремонт торговельних місць, закуповувати товар, нести поточні витрати, пов`язані з веденням підприємницької діяльності.

Тобто, фактично у позивача були відсутні кошти, які вона умовно могла вкладати у будівництво об`єкта незавершеного будівництва.

Також зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переїхали проживати у об`єкт незавершеного будівництва наприкінці 2011 року.

Як свідчать свідки, що відвідували сторін протягом 2011-2016 років, у об`єкті незавершеного будівництва за цей період в будинку нічого не змінилось, не проводилось ніякого ремонту, а на момент переїзду була облаштована тільки одна кімната на першому поверсі, кухня, коридор та вбиральня.

Всі оздоблювальні роботи (внутрішні роботи) на об`єкті незавершеного будівництва були проведені вже ОСОБА_3 у 2017-2020 роках за її рахунок, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Також види проведених робіт у певний період підтверджено Висновком експерта за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи у справі від 20 червня 2023 року №32021/20-42.

Просили залишити рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2024 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_13 , до зміни прізвища - ОСОБА_14 , та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2011 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 , до реєстрації шлюбу, у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_4 .

Як визнано сторонами, та підтверджується матеріалами перевірки за заявою ОСОБА_1 до Бориспільського відділу поліції, з 06 липня 2016 року подружжя разом не проживають: ОСОБА_2 запропонував на той час своїй дружині ОСОБА_15 звільнити будинок та змінив замки до вирішення спору в суді.

Шлюб між подружжям було розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2017 року, яке набрало законної сили 18 березня 2017 року.

У свідоцтві про народження дитини та у свідоцтві про одруження прізвище позивача зазначено - ОСОБА_1 .

Факт зміни прізвища позивачем до реєстрації шлюбу сторонами не оспорюється та був встановлений у рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2018 року, у якому, зокрема, зазначено, що матеріали цивільної справи містять копію свідоцтва про зміну імені, згідно з яким 10 квітня 2008 року позивач змінила своє прізвище з « ОСОБА_16 » на « ОСОБА_17 », а саме, що позивач змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище « ОСОБА_17 » більш ніж за 3,5 роки до офіційної реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 .

Тобто, позивач змінила прізвище та взяла прізвище батька дитини за півтора місяця до народження сина.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2018 року, ухваленим у цивільній справі №359/2637/17 було частково задоволено позов ОСОБА_1 , встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з жовтня 2007 року по 23 грудня 2011 року.

Рішення суду набрало законної сили 27 грудня 2018 року.

Зокрема, судом було встановлено, що в зазначений період сторони по справі вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, вели спільний побут, мали спільні права та обов`язки, виховували спільну дитину.

Тобто, проживали як одна сім`я та між ними були усталені відносини притаманні подружжю.

Крім того, судом було встановлено, що оточуючі сприймали сторін не інакше, як в якості подружжя.

Водночас, вказаним рішенням суду було відмовлено ОСОБА_1 у решті заявлених позовних вимог, а саме в частині поділу незакінченого будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 та виділенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині житлового будинку.

За змістом рішення суду зазначено, що позивачем не спростовано правомірність відчуження об`єкту незавершеного будівництва, незакінченого будівництвом житлового будинку АДРЕСА_2 .

Про необхідність застосування іншого способу захисту порушеного права позивачем не заявлено.

У рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2018 року була викладена позиція відповідача ОСОБА_2 та його представника, які позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити у задоволені пред`явленого позову.

Відповідачем заперечувався факт спільного проживання разом з ОСОБА_1 у період з жовтня 2007 року по 23 грудня 2011 року, оскільки у вказаний період ОСОБА_2 не проживав разом з ОСОБА_1 , спільного господарства не вів, та спільного бюджету не мав.

Крім цього позивач участі у будівництві спільного житлового будинку не приймала.

Будинок будувався до офіційної реєстрації сторонами шлюбу у грудні 2011 року.

Також встановлено, що рішенням Бориспільської міської ради Київської області від 21 жовтня 2004 року №825-XVIII-IV було надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_4 , за рахунок земель держземфонду.

Рішенням Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 15 лютого 2005 року №75 було присвоєно поштову адресу земельним ділянкам громадян: - ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 .

Рішенням Бориспільської міської ради Київської області від 19 липня 2005 року №2133-XХVIII-IV було внесено зміни у рішення Бориспільської міської ради від 21 січня 2004 року №825-XVIII-IV «Про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_4 » в частині зміни поштової адреси земельної ділянки з АДРЕСА_4 на АДРЕСА_2 .

Рішенням Бориспільської міської ради Київської області від 02 березня 2006 року №3868-XХХVII-IV було затверджено проект відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 та передано зазначену земельну ділянку площею 0,10 га безкоштовно у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_2 .

31 березня 2006 року на ім`я відповідача ОСОБА_2 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ №242720 на земельну ділянку площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку з кадастровим номером :11:004:0032, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 07 листопада 2006 року №820 було дозволено виготовлення проектно-технічної документації на будівництво житлових будинків та господарчих споруд на приватизованих земельних ділянках громадянам: - ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,10 га.

Згідно з листом Бориспільського РУ ГУ МНС України в Київській області, датованим квітнем 2007 року та Висновком на проект будівництва від 27 квітня 2007 року Бориспільської райСЕС було розглянуто проект індивідуального житлового будинку гр. ОСОБА_2 , адреса будівництва: АДРЕСА_1 , - розроблений ПП «Інтеграл-Поліс».

Рішенням Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 12 червня 2007 року №439 було дозволено виготовлення проектно-технічної документації на будівництво житлових будинків та господарчих споруд на приватизованих земельних ділянках громадянам: - ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,10 га.

Згідно з Висновком Управління містобудування та архітектури Бориспільської міської ради Київської області «Про розгляд проекту індивідуального житлового будинку про АДРЕСА_2 » від 22 червня 2007 року, висновок підготовлено на ескізний проект індивідуального житлового будинку, розробленого ПП «Інтеграл-Поліс» на забудову земельної ділянки площею 0,10 га по урахуванням наданих висновків, що є невід`ємною частиною висновку управління містобудування та архітектури: висновок на проект будівництва Бориспільської райсанепідемстанції від 27 квітня 2007 року №03/01-04-69; висновок Бориспільського РВ ГУ МНС України в Київській області від 27 квітня 2007 року №433.

12 вересня 2007 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю видано Дозвіл на виконання будівельних робіт №102 на ім`я ОСОБА_2 на виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Крім того, встановлено, що 07 травня 2007 року між підрядником ЗАТ «Фундамент-груп» та замовником ОСОБА_2 був укладений Договір підряду на будівництво фундаменту, відповідно до якого підрядник зобов`язався за завданням замовника виконати облаштування фундаменту на об`єкті, що знаходиться по АДРЕСА_2 , а саме: винесення в натуру фундаменту згідно креслень робочого проекту; викопка ґрунту під основу фундаменту; облаштування основи (подушки) під фундамент будинку; зав`язка арматури під нижню основу фундаменту 600x700; прийом та заливка бетону на нижню основу фундаменту (перший етап облаштування основи фундаменту 600x700); зав`язка арматури на другий етап основи фундаменту 400x800; облаштування обрешітки на другий етап основи фундаменту 400x800; прийом та заливка бетону на другий етап основи фундаменту 400x800; демонтаж обрешітки; засипка піском внутрішньої основи будинку по нульових мітках основ фундаменту. Вартість робіт за договором становить 92459 гривень.

Погоджена сторонами вартість матеріалів на будівництво фундаменту в АДРЕСА_2 з доставкою на будівельний майданчик замовника 07 травня 2007 року становила 47475,15 грн.

Згідно із затвердженим кошторисом на виконання робіт на будівництво фундаменту в АДРЕСА_2 , вартість таких робіт становить 45084 грн.

Згідно з Актом _007/15-07 про прийняття-передачі виконаних робіт від 07 червня 2007 року у період з 07 травня 2007 року по 07 червня 2007 року підрядник ЗАТ «Фундамент-груп» виконав та передав замовнику ОСОБА_2 зазначені у Договорі підряду від 07 травня 2007 року роботи, вартість яких 92459 грн. сплачена замовником ОСОБА_2 .

Також встановлено, що 15 липня 2007 року між відповідачем ОСОБА_2 (Замовник) та ТОВ «ЕКОЛОГІЯ ЛТД» (Підрядник) було укладеного Договір підряду на капітальне будівництво №12/07, відповідно до якого підрядник зобов`язався виконати роботи з будівництва житлового будинку в АДРЕСА_2 , згідно із затвердженою проектно-кошторисною документацією та здати в експлуатацію об`єкт у встановлений термін (не пізніше 01 вересня 2009 року). Загальна попередня вартість цього Договору становила 183831,27 грн.

Відповідно до Специфікації Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 , початок будівництва 01 серпня 2007 року (Перший етап будівництва першого поверху (початок 01 серпня 2007 року, закінчення 01 вересня 2007 року) та Акту №12/07-009 від 05 вересня 2007 року, погоджених та укладених ОСОБА_2 та ТОВ «ЕКОЛОГІЯ ЛТД», в період з 01 серпня 2007 року по 01 вересня 2007 року підрядник виконав та передав наступні роботи: кладка цегли (вирівнювання цокольного фундаменту); укладання руберойду; кладка основних стін будинку з піно блоків (200x300x600); кладка цегли (проміжних стін будинку); монтаж бетонних перемичок на дверні та віконні проміжки несучих стін; монтаж металевих швелерів, двутаврових балок; монтаж плит перекриття; армування периметра основних стін будинку з примиканням до плит перекриття з урахуванням балкону; бетонування периметра основних стін будинку та проміжків між плитами перекриття; монтаж стропильних брусів. Вартість робіт 71296,06 грн.

Крім того, з наданих документів встановлено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Бориспільської міської ради №439 від 12 червня 2007 року затверджено План забудови земельної ділянки по АДРЕСА_2 , а також 11 вересня 2007 року Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради в особі Комунального підприємства Виробничого управління комунального господарства» та ОСОБА_2 ( Забудовник ) укладено Договір на будівництво житлового будинку на правах приватної власності, відповідно до якого Виконавчий комітет Бориспільської міської ради («Адміністрація») надав дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації для будівництва індивідуального житлового будинку та господарчих споруд на земельній ділянці по АДРЕСА_2 загальною площею 0,100 га, а Забудовник на земельній ділянці зобов`язався, зокрема: побудувати індивідуальний житловий будинок житловою площею - 120,00кв.м., загальною площею - 190,30 кв.м. з надвірними господарськими спорудами.

Також встановлено, що будівельні матеріали для здійснення будівництва будинку були придбанні відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджується долученими до матеріалів справи накладними, датованими жовтнем 2006 року - серпнем 2007 року ТОВ «Пвіта Центр» та ФОП « ОСОБА_19 », а також показаннями допитаного свідка ОСОБА_19 про те, що придбані ОСОБА_2 , будівельні матеріали відвантажувалися за адресою будівництва по АДРЕСА_2 , товарним чеком ФОП ОСОБА_20 та ТОВ «Фірма «Консоль-ЛТД» філія «Консоль -Бетон» за жовтень 2007 року.

Встановлено, що на замовлення відповідача ОСОБА_2 . Комунальним підприємством Бориспільської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» 04 жовтня 2011 року було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , який, зокрема містить: поверховий план на будівлю «А-І» (І-поверх), поверховий план на будівлю «А-І» (мансарда), схематичний план земельної ділянки, експлікація до плану та Додаток 2.4 (Характеристика будинку, господарських будівель і споруд).

За даними технічної інвентаризації, проведеної 04 жовтня 2011 року площа приміщень всього по будинку становила - 258,6 кв.м. Перелік об`єктів, розташованих на земельній ділянці: житловий будинок - А-Ін/з (2011), мансарда житлова - А-Ім (2011), а - ґанок (2011), а1 - ґанок (2011), а2 - балкон (2011), К -яма вигрібна (2011), Л - колонка питна (2011), №1 - ворота (2011), №2 - хвіртка (2011), №3 - ворота (2011), №4 - огорожа (2011), №5 - огорожа (2011).

Як стверджував відповідач, технічна інвентаризація будинку була проведена з метою підтвердження ступеня готовності житлового будинку, у придатному для проживання стані, оскільки він усвідомлював відмінність правового статусу нерухомого майна, набутого до шлюбу та спільного майна подружжя, що на той час позивачем не оспорювалося.

Після чого у грудні 2011 року було здійснено державну реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно із Висновком експерта за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи у цивільній справі №359/8894/19, висновок від 20 червня 2023 року №32032/20-42, відповідно до даних технічного паспорту БТІ на 04 жовтня 2011 року встановлено, що ступінь будівельної готовності житлового будинку загальною площею 258,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , становив 93%.

Зважаючи на не значний проміжок часу між датою виготовлення технічного паспорту БТІ (04 жовтня 2011 року) та період, на який необхідно визначити ступінь будівельної готовності житлового будинку (грудень 2011), можливо стверджувати, що ступінь будівельної готовності станом на грудень 2011 року становив 93%.

Ринкова вартість незавершеного будівництва (житлового будинку) загальною площею 258,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визначена в рамках порівняльного методичного підходу, станом на грудень 2011 року становила 1197936 гривень, у тому числі без урахування земельного компоненту могла становити 1010736 гривень.

Також встановлено, що 11 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_2 уклав зі своєю матір`ю ОСОБА_3 . Договір дарування об`єкту незавершеного будівництва, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є. за реєстровим №268, відповідно до якого подарував своїй матері об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом п.п. 1,2 Договору зазначено, що на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :11:004:0032 розташовано: житловий будинок, зазначений в плані літерою «А-Ін/з» з мансардою житловою «А-Ім», загальною площею 258,5 кв.м., готовність якого становить 93%, яма вигрібна «К», колонка питна «Л», огорожа «№1-№5».

Право власності на об`єкт незавершеного будівництва зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31 березня 2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 105, номер запису про право власності :19839739.

За змістом п.п.5,6 Договору дарувальник стверджує, що згаданий об`єкт незавершеного будівництва до цього часу нікому іншому не проданий, не подарований, під заставою, в спорі, під забороною чи арештом не перебуває, у податковій заставі не перебуває, як внесок до статутного капіталу (фонду)інших осіб не внесений, вільний від будь-яких майнових прав та претензій третіх осіб, про які в момент укладання договору дарувальник чи обдаровувана не могли не знати.

ОСОБА_2 стверджує, що об`єкт незавершеного будівництва є його особистою приватною власністю та не є спільною сумісною власністю подружжя, так як набутий ним до вступу в шлюб.

В цей же день, 11 квітня 2017 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали та нотаріально посвідчили Договір дарування земельної ділянки, реєстровий номер №271 у приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є., відповідно до якого ОСОБА_2 подарував своїй матері земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :11:004:0032, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Цільове призначення (використанні) земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

За змістом п.2 Договору зазначено, що земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №242720, виданого Бориспільською міською радою Київської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 31 березня 2006 року за №74.

Також встановлено, що після отримання в дар земельної ділянки та розташованого на ній спірного об`єкту незавершеного будівництва відповідач ОСОБА_3 здійснила його добудову, що підтверджується вищезазначеним Висновком експерта від 20 червня 2023 року №32032/20-42, відповідно до якого на час проведення експертизи будинок завершений будівництвом та експлуатується за призначенням.

Відповідно до наявної і матеріалах справи договірної та звітної документації встановлено, що в період з 2017 по 2020 проводилися зовнішні та внутрішні будівельні роботи з благоустрою прилеглої території будинку, будівництва паркану, влаштування інженерних комунікації, електрики, системи вентиляції, оздоблювальних та інших робіт.

Так, дослідженням наданих відповідачами документів встановлено, що 18 серпня 2017 року відповідач ОСОБА_3 подала до Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Бориспільської міської ради Повідомлення про початок виконання будівельних робіт №КС 12, за змістом якого повідомила про початок виконання будівельних робіт, будівництво житлового будинку садибного типу та господарчі споруди АДРЕСА_1 , нове будівництво.

Крім того, відповідачем ОСОБА_3 укладено ряд договорів на проведення таких робіт, а також підписано акти приймання-передачі виконаних робіт та проведно їх оплату

Так, 07 липня 2017 року між ОСОБА_3 (Замовник) та ФОП ОСОБА_5 (Виконавець) укладено Договір №19 на виконання робіт по закладенню кабелів та арматури тепло-водопостачання по АДРЕСА_1 , вартість яких згідно із договором 92099 грн., та згідно із Актом виконаних робіт №1 від 07 вересня 2017 року ОСОБА_3 прийнято виконані роботі на загальну суму 92098,30 грн.

07 березня 2019 року відповідачкою ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_7 укладено Договір про надання послуг №07/03, на виконання внутрішніх будівельних робіт на об`єкті по АДРЕСА_1 вартість яких становить 179263,90 грн., та відповідно до Акту виконаних робіт №1 від 27 серпня 2018 року та Акту здачі-приймання робіт (надання послуг №1 від 03 вересня 2019 року відповідачем прийнято виконання таких робіт на зазначену суму.

Відповідно до наведеного в Акті виконаних робіт №1 від 27 серпня 2018 року переліку робіт можна зробити висновок, що були проведені роботи: по монтажу витяжки, монтажу гіпсокартону, штукатурці та фарбуванню стелі, штукатурці стін та наклеюванню шпалер, а також багетів, перевстановлення розеток, встановлення освітлювальних ліхтарів, монтаж вимикачів а інші супутні роботи в приміщенні кухні; прокладення кабелю, монтажу витяжки, монтажу гіпсокартону, штукатурці та фарбуванню стелі, штукатурці стін та наклеюванню шпалер, багетів, встановленню розеток, вимикачів, світильників, світильників арок та інші супутні роботи в приміщенні вітальні; прокладенню кабелю, встановлення вимикачів, монтаж , шпаклювання конструкції, штукатурка, шліфування стін та наклеювання шпалер в приміщенні аванзал; встановлення розеток, штукатурка та фарбування стелі, наклеювання багетів, штукатурка стін та наклеювання шпалер, встановлення світильника, монтаж ламінату, улаштування плінтусу та інші супутні роботи в приміщенні кімната №1; Штукатурка стін, стелі, укосів, фарбування стелі, укосів, наклеювання багетів, встановлення розеток, вимикачів, світильника, монтаж дверей в гараж, наклеювання шпалер та інші супутні роботи в приміщенні передпокій.

23 червня 2018 року відповідачкою ОСОБА_3 (Замовник) та ФОП ОСОБА_8 (Виконавець) укладено Договір №88 на доставку і монтаж натяжної системи в приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , - на загальну суму 47000 грн.

12 вересня 2018 року відповідачкою ОСОБА_3 (Замовник) та ТОВ «Праймдорбуд» (Виконавець) укладено Договір №1 на виконання робіт на об`єкті капітального ремонту по АДРЕСА_1 , вартість яких 446647 грн.

Згідно із Актом виконаних робіт №1 від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_3 прийнято виконані роботі по облаштуванню ганку на об`єкті капітального ремонту по АДРЕСА_1 загальну суму 150114 грн.

Згідно із Актом виконаних робіт №2 від 15 листопада 2019 року ОСОБА_3 прийнято виконані роботі по облаштуванню санвузлу на об`єкті капітального ремонту по АДРЕСА_1 загальну суму 153971 грн., серед яких: вирівнювання підлоги, штукатурка стін та стелі, укладання плитки, на підлозі та стінах, фарбування стелі, наклеювання багету, встановлення душової кабіни, улаштування полиць, встановлення дзеркал, розеток, вимикачів, встановлення світильників та автоматичних вимикачів, улаштування ламінату та плінтусу, встановлення вихідної групи та міжкімнатних дверей, фурнітури, замків, лиштви та доборів, а також інші супутні роботи.

Згідно із Актом виконаних робіт №3 від 15 листопада 2019 року ОСОБА_3 прийнято виконані роботі на об`єкті капітального ремонту по АДРЕСА_1 на загальну суму 142562 грн., серед яких: монтаж гіпсокартону, штукатурка та фарбування стін, укосів, встановлення розеток, наклеювання шпалер, встановлення освітлювачів, а також інші супутні роботи.

10 квітня 2020 року відповідачкою ОСОБА_3 (Замовник) та ТОВ «Праймдорбуд» (Виконавець) укладено Договір №21 на улаштування огорожі по АДРЕСА_1 , відповідно до якого ціна договору - 95080,21 грн.

Згідно із Актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2020 року ОСОБА_3 прийнято виконані роботі по облаштуванню огорожі та воріт ганку на загальну суму 95080,21шог., включаючи вартість робіт та матеріалів.

Факт придбання відповідачкою ОСОБА_3 будівельних та оздоблювальних матеріалів, а також електрообладнання, радіаторів, фурнітури сантехніки, дверей, воріт та іншого обладнання підтверджується долученими до матеріалів цивільної справи видатковими накладними, накладними та чеками.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання об`єкту незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та відповідно і похідних вимог щодо визнання договору дарування спірного об`єкту незавершеного будівництва та визнання права власності на частину земельної ділянки, на якій цей об`єкт розташований, суд виходив з того, що надані відповідачкою ОСОБА_3 письмові докази, зокрема Договори підряду та Акти виконаних робіт не викликають у суду сумнівів в об`єктивності викладеної в них інформації щодо виконаних на замовлення ОСОБА_3 внутрішніх та зовнішніх будівельних робіт, оскільки факт проведення таких робіт підтверджується Висновком експерта від 20 червня 2023 року №32021/20-42, за змістом якого, зокрема зазначено, що в ході експертизи 03 лютого 2023 року проводилося обстеження об`єкта дослідження, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, належних і допустимих письмових доказів, які б такий факт спростовували, позивачем та її представниками суду надано не було.

Разом із з цим за змістом цього ж Висновку експерта зазначено, що встановити за результатами дослідження, в якому технічному стані, з якими технічними характеристиками перебував об`єкт дослідження, а також відсоток готовності незавершеного будівництва станом на 2016 рік не вбачається за можливе.

Доказів, які б доводили, станом на дату відчуження об`єкт незавершеного будівництва мав інший відсоток готовності, ніж зазначено в договорі дарування (93%), суду надано не було.

Наведене свідчить про те, що протягом тривалого часу, з грудня 2011 року по липень 2016 року, на той час подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не здійснювали добудову незавершеного будівництвом житлового будинку.

Так, об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 , який станом на дату розірвання шлюбу між сторонами складався з житлового будинку («А-Ін/з») з мансардою житловою («А-Ім»), загальною площею 258,5 кв.м., готовність якого становила 93%, та господарських будівель і споруд: яма вигрібна («К»), колонка питна («Л»), огорожа («№1-№5»), ворота («№1,3»), хвіртка («№2»), був побудований відповідачем ОСОБА_21 до реєстрації шлюбу з позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується даними технічної інвентаризації будинку, проведеної 04 жовтня 2011 року.

Зокрема встановлено, що будівельні роботи: облаштування фундаменту, кладка зовнішніх та внутрішніх стін, облаштування дверних та віконних отворів, монтаж плит перекриття та стропильних брусів (дах), - були завершені станом на вересень 2006 року, що підтверджується дослідженими письмовими доказами: вищезазначеними Договорами, Актами приймання-передачі виконаних робіт та накладними.

Крім цього, належних, допустимих і достатніх доказів використання доходу ОСОБА_1 від підприємницької діяльності в інтересах сім`ї, у тому числі на будівництво спірного об`єкту незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, що перебувала у приватній власності відповідача ОСОБА_2 , позивачем суду надано не було.

З такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджується з вимогами чинного законодавства та сталої практики Верховного Суду.

Так у Постанові Верховного Суду від 24 лютого 2022 року у справі №761/4449/19 (провадження № 61-200св21), зроблено наступні правові висновки.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц (провадження №14-22цс20) зазначено про те, що особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю.

Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу.

Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника.

У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами.

Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення.

У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог.

Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.

При цьому за змістом вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду підтримала висновок Верховного Суду у справі №6-2253цс15.

Так, у вказаній постанові від 08 червня 2016 року у справі №6-2253цс15 Верховний Суд України зазначив, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують: 1) час придбання; 2) джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте); 3) мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

У вищевказаній постанові від 23 січня 2024 року (справа №523/14489/15-ц , провадження №14-22цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що підтримує висновок Верховного Суду України про те, що для того щоб визначити джерело придбання квартир (предмет спору у справі №523/14489/15-ц), необхідно встановити не лише факт спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, але й участь у його придбанні шляхом формування спільного бюджету та ведення спільного господарства, а також виключити можливість залучення особистих коштів будь-кого з них.

Також зазначено, що подібного за змістом висновку дійшов суд першої інстанції, застосовуючи постанову Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі №6-1327цс15, у якій Верховний Суд України застосував статтю 52 ЦК України, статті 57, 60, 61, 63, 65 СК України та мотивував своє рішення тим, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Не заслуговують доводи апелянта про те, що за час проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю за їхні спільні кошти був збудований житловий будинок (об`єкт незавершеного будівництва) за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки станом на жовтень 2007 року такий об`єкт був частково побудований, включаючи фундамент, зовнішні та внутрішні стіни, перекриття, стропила даху.

Встановлено, що до проведення технічної інвентаризації будинку та встановлення ступеню готовності у 93%, що підтверджується як Технічним паспортом від 04 жовтня 2011 року так і Висновком експерта від 20 червня 2023 року, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не реєстрували шлюб, та, як було визнано сторонами, до реєстрації шлюбу та до початку 2012 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_15 , у незавершеному будівництвом будинку не проживали.

Ці обставини підтверджують заперечення ОСОБА_2 , що позивач не бажала вкладати особисті кошти у будівництво будинку і будівництво здійснювалося за кошти відповідача.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта щодо її участі у придбанні будівельних матеріалів на добудову будинку, оскільки жодних належних і допустимих письмових доказів таких витрат матеріали справи не містять.

З урахуванням заявлених позовних вимог, позивач не довела, що у період до 23 грудня 2011 року (до реєстрації шлюбу) вона вкладала особисті кошти в будівництво незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 , розташованому на земельній ділянці відповідача ОСОБА_2 , у тому числі розмір такого внеску (затрат), та що внаслідок здійсненої за період з жовтня 2007 року добудови об`єкт незавершеного будівництва істотно збільшився у вартості, а також, що проводилася його будь-яка добудова після 04 жовтня 2011 року (проведення технічної інвентаризації), у тому числі з 23 грудня 2011 року (дата реєстрації шлюбу) по 06 липня 2016 року (момент припинення фактичних шлюбних відносин) включно, та що така добудова істотно вплинула на вартість спірного об`єкту незавершеного будівництва.

В ході проведення судової експертизи таких доказів також не встановлено.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем ОСОБА_1 не доведено, що спірний об`єкт незавершеного будівництва є їх спільною з відповідачем ОСОБА_2 власністю, а тому не доведено, що оспорюваним Договором дарування об`єкта незавершеного будівництва від 11 квітня 2017 року порушені її права та законні інтереси.

Вірним є і висновок суду першої інстанції про те, що позов в частині позовної вимоги про визнання об`єкту незавершеного будівництва спільним майном подружжя, подано з пропуском строку позовної давності, оскільки про порушення її прав позивачу стало відомо 06 липня 2016 року, тоді як з позовом до суду ОСОБА_1 звернулася у вересні 2019 року.

Вказане підтверджується долученими до матеріалів цивільної справи письмовими доказами, зокрема тим, що спір щодо об`єкта незавершеного будівництва - незавершеного будівництвом житлового будинку виник між на той час подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_21 у липні 2016 року, про що свідчать заява ОСОБА_1 до Бориспільського відділу поліції, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відібрані працівниками Бориспільського відділу поліції, а також висновком за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 08 липня 2016 року, про що також зазначено в листі Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області на ім`я ОСОБА_1 від 11 липня 2016 року.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції матеріали справи не містять. Таких доказів не додано стороною позивача до апеляційної скарги та не отримано таких доказів судом апеляційної інстанції у ході розгляду справи.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд, апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 13 березня 2025 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба