Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року м.Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Дегтяренко К.С.,

за участю секретаря судового засідання - Чейпеш В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Резуненко Олександра Анатолійовича до ОСОБА_2 , третя особа,що не заявляє самостійних вимог Орган опіки і піклування Баранинської сільської ради про визначення місця проживання дитини,-

встановив:

22 жовтня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Резуненко О.А., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа,що не заявляє самостійних вимог Орган опіки і піклування Баранинської сільської ради про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовної заяві зазначено, що 26 липня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, від даного шлюбу у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на теперішній час проживає з Позивачем.

02 грудня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області розірвав шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується Рішенням по справі №308/11497/16-ц від 02 грудня 2016 року та Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 25 липня 2023 року.

05 листопада 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстрований Ужгородськими міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 .

Після розірвання шлюбу донька ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 постійно проживає з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується, як свідченнями вказаних осіб так і Довідкою Баранинської сільської ради Закарпатської області Ужгородського району №205 від 23.04.2024 року, та перебуває на частковому утриманні ОСОБА_4 .

На засіданні комісії із питань захисту прав дитини, з врахуванням протоколу комісії з питань захисту прав дитини №14-12/9 від 26.09.2024 року, орган опіки та піклування надав висновок №847 від 11.10.2024 року, згідно з якого вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з мамою - ОСОБА_1 за її місцем проживання.

18 грудня 2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 січня 2024 року було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

У підготовче судове засідання 03 березня 2025 року:

- позивач та представник позивача не з`явилися, разом з тим представник позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

- відповідач у судове засідання не з`явився, проте подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

- представник третьої особи не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через систему "Електронний суд" про причини неявки не повідомив, будь яких заяв не подав, однак в матеріалах справи наявний висновок третьої особи наданимй в межах своєї компетенції по суті спору.

На підставі ст.211 ЦПК України, враховуючи, що сторони у справі скористались своїм правом та подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, суд здійснює розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у суду матеріалів.

Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового засідання.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

26 липня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №143, у даному шлюбі у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02 грудня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області розірвав шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується Рішенням по справі №308/11497/16-ц від 02 грудня 2016 року та Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 25 липня 2023 року.

05 листопада 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстрований Ужгородськими міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 .

Після розірвання шлюбу донька ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 постійно проживає з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується, довідкою Баранинської сільської ради Закарпатської області Ужгородського району №205 від 23.04.2024 року, та перебуває на частковому утриманні ОСОБА_4 .

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків.

Згідно з частинами четвертою-шостою статті 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно з частиною 3 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Позивач у позовній заяві просить визначити місце проживання малолітньої дитини з матір`ю.

Згідно з висновком від 11 жовтня 2024 року Органу опіки та піклування визнано доцільним визначити місце проживання ОСОБА_3 з мамою - ОСОБА_1 за її місцем проживання.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню. Поданими суду доказами підтверджуються доводи позовної заяви про те, що матір ОСОБА_1 та її та її малолітня донькаОСОБА_3 проживають разом за адресою АДРЕСА_1 ., де створені належні умови для проживання малолітній дитині, та вказане місце проживання дитини є звичним для неї.

Відповідач не заперечує, що їх спільна з позивачем дитина фактично залишилася проживати з матір`ю, не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом з нею.

На переконання суду, проживання спільної дитини сторін разом з матір`ю ОСОБА_1 відповідатиме принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

Відпповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем подано заяву про визнання позову та проведення засідання у його відсутності, а відтак , суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчомуу судовомузасіданні .

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними в суді, підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 56, 105, 110, 112 СК України, ст. ст. 4, 13, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Вимоги позовної заяви представника ОСОБА_1 адвоката Резуненко Олександра Анатолійовича до ОСОБА_2 , третя особа,що не заявляє самостійних вимог Орган опіки і піклування Баранинської сільської ради про визначення місця проживання дитинизадовольнити.

Визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Закарпатського апеляційного суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ;

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки і піклування Баранинської сільської ради Ужгородського району, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Ужгородський р-н, с.Баранинці, вул.Центральна, 42.

Суддя Дегтяренко К.С.