Провадження №2-р/523/8/25
У Х В А Л А

"10" березня 2025 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Ячменьової Д.В.,

розглянувши заяву Пересипського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про роз`яснення рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2024 року у справі № 523/17142/24,

УСТАНОВИВ:

27 лютого 2025 року до Суворовського районного суду м.Одеси надійшла заява представника Пересипського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Гжибовського А.О. про роз`яснення рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2024 року у справі № 523/17142/24 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України в частині визначення (зазначення) батька дитини та в частині реєстрації походження дитини відповідно до Сімейного кодексу України.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси встановлено факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини чоловічої статі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є громадянка України ОСОБА_2 , батьком - громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте у ході розгляду документів заявником було встановлено, що ОСОБА_2 на момент народження дитини на окупованій території перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , який відповідно до вимог ч.1 ст.122 та ст. 133 СК України є батьком дитини. Рішенням суду встановлено, що на підставі свідоцтва про встановлення батьківства НОМЕР_1 від 27 вересня 2019 року, яке видано органами влади країни-агресора, батьком дитини визнано ОСОБА_3 .

Проте вказане свідоцтво відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків.

У зв`язку з цим виникла необхідність у роз`ясненні судового рішення у частині визначення підстав для реєстрації дитини та підстав внесення відомостей про батька дитини з урахуванням рішення суду та положень сімейного законодавства.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Враховуючи вказану норму розгляд заяви здійснюється без виклику сторін.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність роз`яснення рішення суду.

У провадженні Суворовського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа за заявою ОСОБА_5 , заінтересовані особи: Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 , про встановлення факту народження дитини чоловічої статі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасово окупованій території України у м. Ялта АР Крим Україна, матір`ю якого є громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком - громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

06 листопада 2024 року суд у справі ухвалив рішення, яким встановив факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини чоловічої статі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасово окупованій території України у м. Ялта, АР Крим, Україна, матір`ю якого є громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком - громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У ході розгляду справи судом також встановлено, що 27 вересня 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Санкт-Петербург, громадянина України, визнано батьком дитини ОСОБА_6 , якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народила громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у м.Ялті АР Крим.

Вказані факти встановлені з урахуванням довідки та свідоцтва про народження та свідоцтва про встановлення батьківства виданого окупаційною владою російської федерації.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як вбачається з правових позицій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в інформаційному листі щодо окремих питань застосування Закону України від 4 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами 4 України.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України, якою передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно з вимогами пункту 8 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 з відповідними змінами, державну реєстрацію народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, шостим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил.

Відповідно до підпункту "в" пункту 12 глави 1 розділу III Правил у разі встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підставою для внесення відомостей про батька дитини є відповідне рішення суду, яким встановлені такі дані.

У разі відсутності в рішенні суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України даних про підстави запису відомостей про батька або в такому рішенні суду зазначено, що шлюб зареєстровано на тимчасово окупованій території України, відповідна графа актового запису не заповнюється. У графі «Для відміток» зазначаються, що відомості про батька внесені згідно з рішенням суду, дата та номер рішення.

Отже, під час розгляду справи судом було враховано наявність відомостей про народження дитини та встановлення батьківства, яке підтверджувалося кровним спорідненням батька та дитини, що стало підставою для задоволення заяви та встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Висновки суду і зміст рішення відповідають встановленим на підставі наданих заявницею доказів обставинам та забезпечують право дитини знати про своє походження.

Враховуючи підстави заяви суд вважає за необхідне роз`яснити, що рішення суду є підставою для реєстрації актового запису про народження дитини з зазначенням її матері та батька.

Керуючись ст.ст.260, 261, 271, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву Пересипського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про роз`яснення рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2024 року у справі № 523/17142/24 задовольнити.

Роз`яснити, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2024 року у справі № 523/17142/24 за заявою ОСОБА_5 , заінтересовані особи: Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 , про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України є підставою для державної реєстрації народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини чоловічої статі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасово окупованій території України у м.Ялта, АР Крим, Україна, матір`ю якого є громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком - громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Ухвала складена та підписана 10 березня 2025 року.

Суддя