Провадження №2/752/3091/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2004, який станом на дату подання позовної заяви про стягнення аліментів не розірваний.

Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який потребує матеріальної допомоги для забезпечення достатнього рівня життя та розвитку.

ОСОБА_3 навчається на денному відділенні 3 курсу спеціальності 275 Транспортні технології (на автомобільному транспорті), освітньо-професійна програма «Організація та регулювання дорожнього руху» Відокремленого структурного підрозділу «Київський транспортно-економічний фаховий коледж Національного транспортного університету». Термін закінчення закладу 30 червня 2026 року.

Оскільки ОСОБА_3 навчається на державній формі навчання та не отримує стипендію, він не може самостійно себе утримувати, придбавати необхідні для навчання матеріали, оплачувати дорогу до місця навчання тощо. Син перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Також разом з ними проживає народжена у шлюбі з відповідачем повнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка також знаходиться на її повному утриманні. На утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, вона також не отримує аліментів.

Відповідач не є інвалідом, він працездатний, працює та отримує дохід, однак добровільно сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, він не бажає.

Розмір щомісячного доходу відповідача їй не відомий. Інших осіб, які перебувають на утриманні, відповідача немає. Також відповідач володіє авто, яке ввезене із-за кордону та уперше зареєстроване на нього як власника 23.05.2019.

Вважає, що потреба повнолітнього сина, який продовжує навчання, у матеріальній допомозі на харчування, одяг, взуття, предмети побуту, гігієнічні товари, медичні огляди та лікування, споживання комунальних послуг, проїзд до місця навчання та назад, матеріали, книжки та приладдя для навчання є базовою та безспірною і не потребує доведення.

Просила стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову до суду і до закінчення сином навчання.

06.11.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 11.03.2025.

14.11.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому частково визнав позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку до закінчення навчання.

Разом з тим, заперечував проти стягнення аліментів у розмірі визначеному позивачем. Зазначив, що він надає матеріальну допомогу дітям у добровільному порядку. Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про розмір грошових коштів, які вона витрачає на утримання сина. На даний час він є безробітнім, 02.03.2023 був звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я на підставі висновку відповідної ВЛК. Під час перебування на службі в нього значно погіршився стан здоров`я.

21.11.2024 позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідачем не надано доказів надання добровільної грошової матеріальної допомоги дітям. Також до суду не надані докази щодо теперішнього проходження лікування відповідача. Аліментів на їх повнолітню доньку на даний час від відповідача вона не отримує, тому вимога сплати аліментів у розмірі 1/4 усіх доходів (заробітків) на одну дитину (спільного повнолітнього сина) відповідає чинному законодавству.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою №1805 від 23.10.2024 ОСОБА_3 є студентом денного відділення 3 курсу спеціальності 275 Транспортні технології (на автомобільному транспорті), освітньо-професійна програма «Організація та регулювання дорожнього руху» Відокремленого структурного підрозділу «Київський транспортно-економічний фаховий коледж Національного транспортного університету». Термін закінчення закладу 30.06.2026.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №314-п ОСОБА_2 має наступні діагнози: стійкий, різко виражений тривожно-депресивний розлад асоційований зі стресом з інсомнічним синдромом та когнітивними порушеннями, у вигляді зниження короткочасної пам`яті. Хронічна двобічна нейросенсорна приглуховатість зі сприйняттям шепітної мови 3,0 м на кожне вухо. Ізольований міжхребцевий остеохондроз усіх відділів хребта з больовим синдромом без порушення функцій. Тендініт сухожиліків м`язів ротаційної манжети лівого плеча на фоні деформуючого остеопртрозу акроміально-ключичного зчленування з больовим синдромом без порушення функцій. Наслідки застарілого пошкодження (20.03.2022) внутрішнього меніска правого колінного суглобу лікованого оперативно (22.11.2022), у вигляді деформуючого артрозу першої стадії з больовим синдромом, без порушення функцій. Застаріле пошкодження внутрішнього меніска (20.03.2022) лівого колінного суглобу, лікованого консервативно з больовим синдромом без порушення функцій. Гіпертонічна хвороба другої стадії. СН 0. Стенозуючий церебральниий атеросклероз дисциркуляторна енцефалопатія першої стадії, у вигляді розсіянної дрібновогнищевої симптоматики з незначним порушенням функції. Відсутність жовчного міхура, після лапароскопічної холецистектомії (2020 рік), з приводу жовчнокам`яної хвороби, хронічного калькульозного холециститу, з незначним порушенням функції. Неалкогольна жирова хвороба печінки, без порушення функції. Хронічний панкреатит у фазі ремісії, без порушення функції. Гастроезофагальна рефлюксна хвороба з ерозивним езофагітом А стаді за LA. Хронічний комбінований геморой третього ступеня. Хронічна задня анальна тріщина. Викривлення носової перегородки з помірним порушенням функції носового дихання. Перфорація носової перегородки. Кіста правої гайморової пазухи. Вазомотирний риніт. Короткозорість обох очей в 1,0 Д при гостроті зору з корекцією 1,0 на кожне око.

Частиною 1 ст. 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 міститься висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 зазначається, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд відзначає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , втратив правовий статус дитини, оскільки досяг повноліття.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 є студентом денного відділення 3 курсу Відокремленого структурного підрозділу «Київський транспортно-економічний фаховий коледж Національного транспортного університету».

Суд зауважує, що ст. 199 СК України розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за умови досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. При чому навчання дитини має бути її основним заняттям.

При визначенні розміру аліментів суд враховує витрати, пов`язані саме з навчанням у навчальному закладі, як то вартість навчання, підручників, канцелярського приладдя, комп`ютерної техніки, проїзд до навчального закладу тощо.

Таким чином, доводи позивачки про те, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані витрати на потреби сина, який продовжує навчання, у на харчування, одяг, взуття, предмети побуту, гігієнічні товари, медичні огляди та лікування, споживання комунальних послуг, є незмістовними татаким, що не заслуговують на увагу, оскільки ці витрати жодним чином не пов`язані з навчанням.

Визначаючи період, за який мають стягуватись аліменти, суд відзначає, що аліменти на утримання повнолітньої особи, яка продовжує навчання за загальним правилом стягуються з дня пред`явлення позову до суду на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, в залежності від того, яка з цих обставин настане раніше.

З урахуванням приписів ст. 199 СК України обов`язок відповідача сплачувати аліменти припиниться при досягненні сином двадцяти трьох років, також право останнього на утримання припиняється у разі припинення ним навчання, яке може наступити раніше.

Згідно з приписами статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Позивачка звернулася до суду з даним позовом 24.10.2024.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд бере до уваги, що обов`язок утримувати повнолітню дитину на період навчання мають нести однаково як батько, так і матір дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 має захворювання, серед яких є і хронічні. Проте доказів, що він втратив працездатність матеріали справи не містять.

Також суду не надані докази, на підтвердження доводів позивача, щодо того, що у відповідача є автомобіль, на якому він здійснює автомобільні перевезення, а також, що останній має значну суму грошей, які він отримав після продажу їх спільного житлового будинку та земельної ділянки, оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки із розташованим на ній житловим будинком укладений особисто позивачем.

У постанові Верховного Суду в справі № 635/1139/17 від 20 травня 2020 року зазначено, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Позивачем не доведено, що вартість проїзду до місця навчання та назад, матеріалів, книжок та приладдя для навчання здійснюється за її рахунок. Додані до відповіді на відзив чеки та квитанції не спростовують висновків суду, оскільки зі змісту останніх неможливо встановити, хто саме купував ці товари.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає обґрунтованими та достатніми аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини всіх доходів відповідача.

При цьому суд враховує часткове визнання позову відповідачем, яке приймається судом, оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд вважає, що відповідно до засад справедливості та розумності аліменти в зазаначеному розмірі є достатніми та забезпечать інтереси ОСОБА_3 , пов`язані з навчанням.

Оскільки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вже повнолітній, то на нього не розповсюджуються норми ст. 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру стягуваних аліментів, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку слід відмовити за безпідставністю.

Суд також зауважує, що аліменти на утримання повнолітньої особи, яка продовжує навчання за загальним правилом стягуються з дня пред`явлення позову до суду на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, в залежності від того, яка з цих обставин настане раніше.

З урахуванням приписів ст.199 СК України обов`язок відповідача сплачувати аліменти припиниться при досягненні сином двадцяти трьох років, також право останнього на утримання припиняється у разі закінчення ним навчання, яке може наступити раніше.

З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач був звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів відповідно до п. 3 ч.1. ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а також часткове визнання відповідачем позовних вимог, а тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50% у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141-142, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 24.10.2024 і до припинення навчання ОСОБА_3 , але не більш, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення складене 11.03.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова