Справа № 168/1305/24 Головуючий у 1 інстанції: Сухоручко Ю. О.
Провадження № 22-ц/802/391/25 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Данилюк В. А., Карпук А. К.,

секретар судового засідання Ганжа М. І.,

з участю представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту батьківства, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_2 , поданою від її імені представником ОСОБА_1 на ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 05 лютого 2025 року.

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеною заявою, яку мотивує тим, що вона є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомості про батька дитини записано відповідно до частини першої статті 135 СК України зі слів матері.

Біологічним батьком дитини був ОСОБА_5 , з яким на момент народження дитини вона проживала як чоловік і жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу та який за життя визнавав сина, спілкувався з ним.

ОСОБА_5 був мобілізований та ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув під час бойового завдання щодо захисту незалежності України в районі населеного пункту Стариця Чугуївського району Харківської області.

Згідно висновку про біологічну спорідненість від 23.08.2024 спорідненість між дитиною і його дядьком ОСОБА_3 (рідним братом померлого) становить 55,9%.

Факт родинних відносин між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 стверджується їх свідоцтвами про народження.

Встановлення факту батьківства необхідне для оформлення дитині допомоги у зв`язку із втратою годувальника, інших соціальних виплат та пільг, пов`язаних зі смертю військовослужбовця під час військових дій.

Ураховуючи наведене, просила:

- встановити факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , стосовно дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- внести зміни до актового запису № 04 від 15 лютого 2010 року, складеного Виконавчим комітетом Поповичівської сільської ради Ковельського району Волинської області про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши відомості про батька дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 05 лютого 2025 року заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду. Роз`яснено про право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 від імені заявника ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиви на апеляційну скаргу заінтересовані особи не подали.

У судовому засіданні представник заявника апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав і просить її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін з таких підстав.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою цієї статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

У частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_2 просила встановити факт батьківства ОСОБА_5 , який, будучи мобілізований, загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час бойового завдання щодо захисту незалежності України, стосовно дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначивши при цьому мету встановлення такого факту оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, інших соціальних виплат та пільг, пов`язаних зі смертю військовослужбовця під час військових дій.

У статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

За вимогами цієї статті пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Виплату інших видів соціальних пільг та допомог передбачено відповідними законодавчими актами, дія яких поширюється на членів сімей загиблих військовослужбовців.

Законодавцем визначено, що у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Верховний Суд у своїх постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 та від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 виснував, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

У цій справі заявник заінтересованими особами зазначила брата померлого і орган Пенсійного фонду.

Разом із тим, не зазначила, якими доказами підтверджується відсутність у померлого ОСОБА_5 інших кровних родичів (батьків, дружини, дітей), які мають право на відповідні виплати та не подала щодо цього відповідних доказів. Такі особи вправі як визнавати, так і заперечувати вимоги заявника.

Також із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що заявник ОСОБА_2 23.08.2022 уклала шлюб, а 20.06.2024 дитині ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 видано Свідоцтво про зміну імені, відповідно до якого прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені у дитини уже ОСОБА_10 .

Причин такої зміни у поданій суду заяві взагалі не зазначено і жодних доказів щодо цього також не додано.

Наведені обставини стверджують про те, що заявник не довела відсутності у цій справі спору про право, а саме відсутності інших осіб, які також можуть претендувати на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, а також не підтвердила причин зміни прізвища дитини.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право (постанова Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20).

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав, передбачених частиною шостою статті 294 ЦПК України для залишення заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали, постановленої з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_2 , подану від її імені представником ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 05 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді