РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/192/25

Провадження №2/568/181/25

18 березня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області суддя Сільман А.О.

суддя А.О. Сільман

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи №568/192/25

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ

В лютому 2025 р. ТОВ "ФК Кеш Ту Гоу" звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 7800 грн. та 2422,40 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 01.09.2021 року між ТОВ "ФК "Авіра груп" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, який підписаний електронним підписом позичальника.

Кредитор зобов`язання по кредитному договору виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в сумі 1500 грн. строком на 21 день. Однак, відповідач порушив умови договору в частині своєчасного погашення заборгованості по тілу кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 7800 грн., з яких: 1500 грн. тіло кредиту, 6300 грн. заборговансті по процентам за кристування кредитом.

17.02.2022 р. між ТОВ "ФК Кеш Ту Гоу" та ТОВ "ФК "Авіра груп" укладено договір факторингу, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідача.

Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість.

Ухвалою від 12.02.2025 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав частково. Наголосив, що кредитні кошти надані йому на 21 день, тобто до 21.09.2021 р., а тому відсутні підстави для нарахування та стягнення відсотків поза межами строку кредитування. Просив позов задоволити частково та відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, з урахуванням положеньстатті ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно вимогстатті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

01.09.2021 р. між ТОВ "ФК Кеш Ту Гоу" та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 45737 (а.с. 15-17).

Відповідно до умов договору, товариство надає колієнту фінансовий кредит в розмірі 1500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору, кредит надається строком на 21 день, до 21.09.2021 р. Строк дії договору 21 день, але в будь якому випадку до повного його виконання сторонами.

За користування кредитом, клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.3).

Відповідно п. 6.1 договору, договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України « Про електронну комерцію».

Сторонами підписано Додаток № 1 до договору, яким узгоджено строк кредитування - 21 день, проценти - 787,5 грн. (а.с. 17).

Відповідно до умов договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом ( п.1.4 договору).

Відповідно п.7 реквізити та підписи сторін, вказано банківську карту НОМЕР_1 .

Кредитний договір підписано одноразовим ідентифікатором AV6338.

Згідно з інформаційною довідкою №3724/05 від 21.05.2024 р. ТОВ «Платежі Онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг, повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс Platon була проведена успішна транзакція 1500 грн на платіжну карту НОМЕР_1 (а.с. 25).

17.02.2022 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладений договір відступлення прав вимоги № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» приймає належні ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників.

На виконання умов договору, підписано реєстр боржників за договором факторингу. Згідно з витягом з реєстру боржників, ТОВ «АВІРА ГРУП» передано ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» право вимоги за кредитним договором № 45737 від 01.09.2021 року до боржника ОСОБА_1 на суму заборгованості 7800 грн., з яких: 1500 грн. тіло кредиту та 6300 грн. відсотків (а.с. 10).

12.10.2022 р. ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено додаткову угоду до договору факторингу (а.с. 22).

Виконання умов договору факторингу підтверджується платіжною інструкцією №3877 від 12.10.2022 та платіжним дорученням №3669 від 21.02.2022 р. відповідно до якої було сплачено 253860,83 грн з призначенням платежу розрахунок за відступ права грошових вимог (а.с. 24, 25).

22.05.2024 р. ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, в якій просило сплатити заборгованість за кредитним договором в сумі 8025 грн. (а.с. 8).

Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором заборгованість ОСОБА_1 становить 7800 грн., з яких заборгованість за тілом 1500 грн, прострочені відсотки 6300 грн. (а.с. 9).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір, Додаток № 1 до договору підписано відповідачем, шляхом накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора.

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у кредитора виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк.

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» виконало належним чином, надававши відповідачу кредиті кошти в сумі 1500 грн.

В матеріалах справи відсутні докази щодо належного виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 10781 ЦК України).

Згідно з частиною першоюстатті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зістаттею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на виконання умов кредитного договору, ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» надано відповідачу кредитні кошти в сумі 1500 грн., строком на 21 день до 21.09.2021 р.

Однак, в порушення норм чинного законодавства та умов договору, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1500 грн. тіла кредиту є обгрунтованою та підлягають задоволенню.

Зазначена заборгованість не спростована відповідачем.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 6300 грн. відсотків нарахованих станом на 25.06.2024 р., суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності достатті 536 ЦК Україниза користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Як вбачається з умов кредитного договору, кредитор надав відповідачу кредитні кошти терміном на 21 день до 21.09.2021 р.

Умовами договору передбачено, що за користування кредитом, клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.3).

Суд враховує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/1120/16 від 04.02.2020 р., № 910/4518/16 від 05 квітня 2023 року.

Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування за траншем кредиту 21 день, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, нарахованих поза межами погодженого сторонами строку кредитування, є безпідставними.

А відтак, суд дійшов висновку, що строк кредитування відповідача є таким, що закінчився 21.09.2021 р., як і закінчилося його право законно користуватися позиченими коштами, а тому вимога позивача про нарахування відсотків поза межами строку кредитування є безпідставною.

Враховуючи умови договору, здійснивши розрахунок відсотків в межах строку кредитування, з урахуванням неналежного виконання умов договору, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 787,5 грн. відсотків (37,5 грн. х 21 день).

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 1500 грн. тіла кредиту та 787,5 грн. відсотків, в іншій частині позову відмовити.

В силу вимог ст. 267 ЦК України суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність, однак, відповідач з заявою про застосування строків позовної давності до суду першої інстанції не звертався.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати за розгляд позовної заяви слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьоїстатті 2 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другоїстатті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті137та частина восьма статті 141 ЦПК України). У даній категорії справ заявник повинен довести сам факт надання послуг, а не їх оплату.

Відповідно достатті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписамистатті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписамистатті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Суд враховує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Для вирішення питання про розподіл судових витрат, суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Установлено, що позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження наданих послуг, представником позивача долучено: довіреність на представництво від 30.12.2024 р., договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 р., додаткова угода до договору від 27.12.2024 р., акт про отримання правової допомоги від 17.03.2025 р.

Як вбачається із матеріалів справи, 29.12.2023 р. між ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" та адвокатом Пархочуком С.В. укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до умов Договору, клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим Договором.

Вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється, виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата) та розраховується, виходячи з вартості годин роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у розмірі 2000 грн. за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги (п. 3.1).

Відповідно до акту про отримання правової допомоги від 17.03.2025 р. адвокатом надано наступні правові послуги: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості (витрачено 1 год, сума 2000 грн.); складання та подання позовної заяви (витрачено 2,5 год, сума 5000 грн.); інші клопотання та заяви до суду, складання процесуальних документів, моніторинг "ЄДР судових рішень" (витрачено 1,5 год, сума 3000 грн.); канцелярські витрати на виготовлення копій документів (500 грн). Вартість вказаних робіт становить 10500 грн., витрачено загалом 5 годин.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24).

Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.

Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Суд вважає, що витрачений адвокатом час (5 годин) у справі завищений у співвідношенні до складності справи та обсягу наданих позивачу послуг, оскільки ця справа є незначної складності.

Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат в суді першої інстанції, судом встановлено, що зазначені позивачем витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання заборгованості не відповідають критерію неминучості витрат сторони у судовій справі, не потягло за собою будь-яких процесуальних дій адвоката

В матеріалах справи крім позовної заяви, міститься лише підписана представником позивача заява про розподіл судових витрат, інші заяви та клопотання відсутні. А відтак, витрачений адвокатом час 1,5 год. на підготовку вказаної заяви є завищеним зі складністю поданої заяви та виконаних адвокатом робіт.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, характер виконаної адвокатом роботи, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, принципу співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача 2500 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" 2287,5 грн. заборгованості, яка складається 1500 грн. тіло кредиту, 787,5 грн. відсотків.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" 709,8 грн. судового збору та 2500 витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" (місцезнаходження 04080, м.Київ, вул.Кирилівська, буд.№82, офіс 7, )

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Повний текст рішення виготовлений 18.03.2025 р.

Суддя А.О. Сільман