Номер провадження: 22-з/813/145/25
Справа № 523/2758/22
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
14.03.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бориченко Катерини Валеріївнипро ухвалення додаткового рішення в межах розгляду апеляційної скарги представника АТ «Банк інвестицій та заощаджень» - адвоката Єфремової Ірини Вікторівни на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2023 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,
15.02.2022 АТ «Банк інвестицій та заощаджень» звернулися до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в розмірі 229960,67 грн.
Постановою Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року апеляційна скарга представника АТ «Банк інвестицій та заощаджень» - адвоката Єфремової Ірини Вікторівни залишена без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
25.02.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Бориченко К.В. через підсистему Електронний суд подала заяву про ухвалення додаткового рішення в справі. А саме просить стягнути з апелянта на користь відповідача витрати на надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в сумі 5000 грн.
За положеннями ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Сторони в судове засідання не викликалися.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частина 4 цієї статті встановлює критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому частини 5-6 цієї статті встановлюють, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
За ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц).
З матеріалів справи вбачається, що 05.01.2023 між ОСОБА_1 та адвокатом Бориченко Катериною Валеріївною був укладений договір № 34/23 про надання правової допомоги. Відповідно до Додаткової угоди № 2 до Договору від 01.01.2024 сторони домовилися змінити п. 1.1 Договору та викласти його в редакції: «Предметом цього Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту в рамках апеляційного провадження в справі № 522/2758/22, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором». Сторони домовились, що сума договору складає 5000 грн, які Клієнт сплачує адвокату у повному розмірі до моменту подання до суду відзиву на апеляційну скаргу. 20.02.2025 сторонами Договору був складений та підписаний Акт приймання-передачі робіт (наданих послуг), відповідно до додатку № 1 до якого адвокат підготувала відзив на апеляційну скаргу (відзив на 18 аркушах, вартість роботи 3000 грн) та прийняла участь в судовому засіданні (20.02.2025, вартість послуг 2000 грн). Крім того, 01.01.2024 сторони склали Акт проведення розрахунку за Договором № 34/23, відповідно до якого адвокат отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 5000 грн.
За ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. За ч. 2 цієї статті у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Разом з тим, аналіз ч. 2 ст. 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат (постанова КЦС ВС від 12.10.2022 в справі № 725/42/21). Тому апеляційний суд відхиляє доводи позивача в запереченнях на заяву про стягнення судових витрат.
Таким чином, оскільки представник відповідача надала достатні, належні та допустимі докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, сума витрат відповідає критеріям, встановленим ст.ст. 137 та 141 ЦПК України, обґрунтованих доводів щодо не співмірності витрат на правничу допомогу позивач не навів, тому апеляційний суд задовольняє заяву представника відповідача та стягує з позивача витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 270, 381-384, ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бориченко Катерини Валеріївни задовольнити частково
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк