Житомирський апеляційний суд
Справа №280/1778/17 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 44 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу № 280/1778/17 за позовом ОСОБА_1 до ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди та сплату неустойки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Василенка Р.О. у місті Коростишеві,

в с т а н о в и в :

У грудні 20217 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом та після його уточнення (том 1 а.с.201-207) остаточно просив:

- визнати протиправною діяльність ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» щодо оформлення 06 червня 2017 року акту прийому-передачі дорожнього транспортного засобу (ДТЗ) та наряду - замовлення на виконання робіт, необхідних для усунення виявлених недоліків в день його прийняття контрольним майстром ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» за місцезнаходженням підприємства: шосе Київське, 44-В, м. Житомир, ОСОБА_3 від ФОП ОСОБА_4 ;

- визнати дії ФОП ОСОБА_2 щодо не передачі автомобіля за актом приймання-передачі дорожнього транспортного засобу ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» для проведення гарантійного ремонту, як передбачено п.п. 2.2. п. 2 Договору про співробітництво №ФОП/ С-5 від 17.02.2016 року, з 06 червня 2017 року по 11.08.2017 року, як незаконними;

- визнати «06 червня 2017 року» - датою з якої слід обчислювати строки безоплатного усунення недоліків товару та право ОСОБА_1 на стягнення неустойки в зв`язку з порушенням терміну ремонту;

- стягнути солідарно з ДПІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» та ОСОБА_2 неустойку за затримку проведення ремонту в сумі 62 634 грн.;

- стягнути з ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» та ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 8000 грн.

Позов мотивував тим, що 19 червня 2013 року він придбав в автосалоні відповідача ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» автомобіль марки «GEELY MK-CROSS», державний номер НОМЕР_1 , з терміном гарантії на двигун 5 років або 100 тис. км пробігу, вартістю 94 900 грн, на підставі договору купівлі-продажу № 56 від 20 червня 2013 року.

Вказував, що під час експлуатації даного автомобіля витрати моторного мастила значно перевищували передбачені інформацією, яка надана Виробником, що свідчило про несправність двигуна. Неодноразові його звернення про усунення недоліку ігнорувались, або недолік усувався не належним чином.

Зазначав, що 06 червня 2017 року двигун автомобіля знову вийшов з ладу. В цей же день транспортний засіб був доставлений до сервісного центру ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС», що за адресою: шосе Київське, 44-В, м. Житомир та за його заявою авто разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та сервісною книжкою передано контрольному майстру ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» ОСОБА_3 , який оформив акт-прийому передачі дорожнього транспортного засобу та перевіряв споживчі властивості ДТЗ, наявність пошкоджень, пломб. За результатом огляду ДТЗ наряд-замовлення на виконання робіт необхідних для усунення недоліків не оформив.

З наведеного він вважав, що наявні підстави для визнання протиправною діяльність ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» щодо оформлення 05 червня 2017 року акту прийому передачі та наряду замовлення на виконання робіт в день його прийняття контрольним майстром ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» ОСОБА_3 від ФОП ОСОБА_4 .

Зазначав, що у даному випадку має місце бездіяльність відповідача ФОП ОСОБА_2 щодо не передачі ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» його автомобіля в гарантійний ремонт саме 06 червня 2017 року. Наряд-замовлення від 06 червня 2017 року на виконання робіт із діагностики двигуна та перевірки рівнів діагностування технічних рідин виписано на ФОП ОСОБА_5

ОСОБА_2 незважаючи на його звернення затримувала передачу автомобіля за актом-приймання передачі ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС», починаючи з 06 червня 2017 року і до 11 серпня 2017 року, чим порушила п. 2.2. п. 2 договору про співробітництво від 17 лютого 2016 року. Вважав, що наявність підстав для визнання її дій незаконними.

Отже, внаслідок незаконного не передання ОСОБА_2 автомобіля ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» йому завдано шкоду у вигляді неустойки за затримку гарантійного усунення недоліків.

Лише 08 вересня 2017 року йому передали автомобіль з ремонту, тобто він перебував у ремонті 94 дні. Таким чином, відповідачем порушено виконання зобов`язання визначеного ст. 8 «Про захист прав споживачів», з урахуванням погоджених 14 днів та затримано усунення недоліків на 66 днів. У зв`язку з чим вказує, що відповідачем має бути відшкодована неустойка в розмірі 1 % вартості товару за 66 днів затримки усунення недоліків, що становить 62 634 грн.

Внаслідок продажу неякісного товару, намагання обдурити та залишення без автомобіля, йому завдано значної моральної шкоди, оскільки витрачені значні грошові кошти на придбання неякісного товару і цими коштами необґрунтовано користувався відповідач. Вказував, що він має встановлену інвалідність ІІ групи, на довгий період був позбавлений транспортного засобу, автомобіль був необхідним у використанні для поїздок на роботу, в лікарню та для доставки дружини, яка також має інвалідність, до магазинів, закладів побуту. Також він був змушений витрачати час на вирішення ситуацій, пов`язаних з продажем йому неякісного товару, зазнавати негативних емоції, не в змозі використовувати транспортний засіб.

Виявлені у автомобілі дефекти поршневого кільця, створювали реальну небезпеку для його життя і здоров`я, адже його частина могла заклинити шестерні, спричинити раптову поломку двигуна та зупинку автомобіля, що на великій швидкості могло привести до аварії, що загрожувало не тільки отриманням травм, а створювало реальну небезпеку його життю та інших учасників дорожнього руху.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, позивач просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Інші доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви, які викладені вище.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 29 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, порушення відповідачем ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» його прав як споживача, пов`язаних із ремонтом придбаного автомобіля. Крім того, обраний позивачем спосіб захисту, а саме щодо визнання дій фізичної особи та юридичної особи незаконним, не передбачений законом для застосування до спірних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу № 56 від 20 червня 2013 року ОСОБА_1 придбав у ТОВ «Глобал АТВОГРУП», що діє через ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС», автомобіль марки «Geely MK Cross», 2013 року випуску, загальною вартістю 94 900 грн (том 1 а.с.8-10).

Пунктом 5.3. договору визначено, що гарантійні зобов`язання продавця вказані у Додатку №1 до цього договору та сервісній книжці на товар.

Згідно пункту .2.1 Гарантійних зобов`язання продавця (виробника) (Додаток №1 до договору №56 від 20.06.2013 року) у разі визнання дефекту гарантійним випадком, ремонт виконується протягом 14 днів при наявності деталей на складі. В разі їх відсутності ремонт (заміна) виконується протягом терміну узгодженого з покупцем автомобіля письмово.

Відповідно до заяви від 06 червня 2017 року, ОСОБА_1 просить усунути недолік в поставленому йому неякісному автомобілі шляхом заміни двигуна. Відомості про направлення, вручення чи отримання вказаної заяви адресату відсутні.

Згідно акту прийому-передачі дорожньо-транспортного засобу №F /1 від 06 червня 2017 року, попереднього-наряду замовлення до вказаного акту складеного ФОП Кисель слідує, що автомобіль марки «Geely MK Cross», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску з пробігом 58 784 км, передано для виконання наступних ремонтних робіт: «Діагностика двигуна», «Рідини технічні, перевірка рівнів, діагностування».

15 червня 2017 року, 21 червня 2017 року, 14 липня 2017 року ФОП ОСОБА_2 надсилала ОСОБА_1 листи у яких зазначено, що за результатом проведених діагностичних робіт виявити недоліки у роботі двигуна не вдалося. Вказано про необхідність прибути до СТО для узгодження додаткових робіт з метою виявлення недоліків у роботі двигуна, узгодження їх об`єму вартості та строків виконання.

14 червня 2017 року ОСОБА_1 надіслав на адресу ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» претензію у якій просив провести усунення недоліку в поставленому йому неякісному автомобілі шляхом заміни двигуна.

05 липня 2017 року ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» листом повідомило позивача про те, що з 06 червня 2017 року до 05 липня 2017 року останній не передавав належний йому транспортний засіб для гарантійного ремонту, відповідні документи на проведення гарантійного ремонту не оформлювалися.

11 серпня 2017 року між ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» та ОСОБА_1 укладено рекламаційний акт щодо технічного стану вищезазначеного автомобіля та складено попередній наряд-замовлення №F з якого вбачається, що візуально виявити недоліки роботи двигуна неможливо. Необхідна діагностика із розбиранням. Рішення про гарантійність такого випадку буде прийнято після його діагностики. (том 1 а.с.95).

Належний позивачу автомобіль передано ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» для проведення вказаних вище робіт (виявлення несправностей), що підтверджується актом прийому передачі транспортного засобу від 11 серпня 2017 року (том 1 а.с.97).

25 серпня 2017 року ОСОБА_1 у заяві адресованій ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» вказав про продовження строку гарантійного ремонту його автомобіля марки «Geely MK Cross», на 14 календарних днів для вирішення питання поставки двигуна.

У листі від 28 серпня 2017 року ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» повідомило про те, що наряд-замовлення із погодженими обсягами і термінами гарантійного ремонту станом на 28 серпня 2017 року позивачем не підписано.

Із матеріалів справи також убачається, що 29 серпня 2017 року ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» складено наступні документи:

- попередній наряд-замовлення № F щодо проведення гарантійного ремонту у якому визначено 14 денний строк виконання.

- акт-прийому передачі транспортного засобу, за яким ОСОБА_1 передав ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» для технічного ремонту/обслуговування (гарантійного ремонту) його автомобіль;

- акт виконаних робіт №F, вказаних згідно наряду замовлення від 11 серпня 2017 року, за яким проведено ремонт автомобіля, вартість робіт становить 990 грн;

- акт-прийому передачі №F /2, за яким ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» після проведення діагностики передали позивачу ОСОБА_1 його транспортний засіб.

Згідно акту виконаних робіт від 08 вересня 2017 року, виконавцем ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» проведено гарантійний ремонт автомобіля , вартість робіт становила 27 381,47 грн.

08 вересня 2017 року ОСОБА_1 прийняв свій автомобіль марки після технічного обслуговування/ремонту відповідно до акту прийому-передачі. Претензій до виконавця не має (том 1 а.с.110).

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини 5 статті 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального а бо спрощеного), окремого провадження (частина 2 статті 19 ЦПК України).

Частиною 1 статті 708 ЦК України передбачено, що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (надалі Закону), гарантійний строк це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.

договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ) (пункт 7 частини 1 статті 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Пунктом 22 зазначеної статті визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно частин 1, 2 статті 7 Закону, виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк на комплектуючі вироби повинен бути не менший, ніж гарантійний строк на основний виріб, якщо інше не передбачено нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції.

Частиною 1 статті 8 Закону передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк.

При пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк (частина 9 статі 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно пунктів 20, 23, 25, 26 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів затвердженого наказом Міністерства промислової політики України 29.12.2004, № 721 розділу «Процедура гарантійного ремонту ДТЗ», у разі виявлення у процесі експлуатації ДТЗ недоліку або істотного недоліку Споживач має право звернутися до Виконавця на один з пунктів сервісної мережі, зазначених у Сервісній книжці, за власним вибором.

Підставою для розгляду вимоги Споживача щодо виконання гарантійного ремонту ДТЗ є письмова заява Споживача, що складається у довільній формі та має містити опис недоліку, з приводу якого звертається Споживач, а також вимоги Споживача.

Граничний термін виконання гарантійного ремонту ДТЗ - чотирнадцять днів. Інший термін може бути узгоджений сторонами.

За кожний день затримки усунення недоліків понад граничний або узгоджений термін Виконавець сплачує Споживачеві неустойку в розмірі, визначеному Законом України "Про захист прав споживачів" або заздалегідь узгодженому сторонами.

Документом, який підтверджує передавання ДТЗ на гарантійний ремонт, є наряд-замовлення.

Споживач підписом у наряді-замовленні погоджує обсяги та терміни виконання гарантійного ремонту.

Після виконання робіт із гарантійного ремонту Виконавець робить відмітку в Сервісній книжці про проведення гарантійного ремонту із зазначенням номера й дати оформлення наряду-замовлення, згідно з яким було виконано гарантійний ремонт.

Споживач підписом у наряді-замовленні підтверджує виконання гарантійного ремонту, перевірку відповідності ДТЗ вимогам нормативних документів в частині виконаних робіт, укомплектованості та отримання ДТЗ.

Другий примірник наряду-замовлення передається Споживачеві.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено, що обсяги та терміни виконання гарантійного ремонту транспортного засобу позивача у строк 14 днів погоджено між ОСОБА_1 , як замовником та ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС», як виконавцем, саме 29 серпня 2017 року, що підтверджується відомостями щодо строку проведення відповідних робіт (перевірка та регулювання зазорів в клапанному механізмі, роботи з двигуном), які зазначені у попередньому наряді-замовленні №F810016323 від 29.08.2017 року (том 1 а.с.105).

Отже, є правильними висновки місцевого суду, що з 11 серпня 2017 року автомобіль позивача був прийнятий ДПІІ «Автоінвестстрой-Житомир» ТОВ «Девелопмент МАКС ЛЛС» на ремонт (проведення діагностичних робіт) без погодження строків їх проведення. А у своїй заяві від 25 серпня 2017 року позивач погодив продовження строку виконання таких гарантійних робіт ще на 14 днів, тобто у інший термін, який може бути узгоджений сторонами.

Такі діагностичні роботи виконані 29 серпня 2017 року та актом прийому-передачі дорожньо-транспортного засобу (ДТЗ) від 29 серпня 2017 року (том 1 а.с.103) позивач прийняв свій автомобіль, який в подальшому в цей же день передав для проведення гарантійного ремонту двигуна, який виконано 08 вересня 2017 року, у межах 14- денного строку. Тобто безперервно автомобіль позивача не перебував на гарантійному ремонті у понад встановлений 14 денний строк.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вище викладене ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами, порушення відповідачем строку проведення гарантійного ремонту автомобіля, та завдання йому моральної шкоди.

Отже, суд першої інстанції проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги містять суб`єктивне тлумачення апелянтом як обставин справи, так і норм діючого законодавства, направлене на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом при ухваленні рішення були належним чином оцінені подані сторонами докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

За приписами частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді