Справа № 723/4782/24
Провадження № 2/723/641/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області у складі:

головуючий суддя Яківчик І.В.

секретар судового засідання Крупчак М.І.

за участю позивача ОСОБА_1 (дистанційно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сторожинець за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з позовом про визнання шлюбу недійсним, посилаючись на те, що 09 листопада 2018 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 до реєстрації шлюбу запевняв її що має намір створити сім`ю та проживати разом з нею за місцем її реєстрації та бажає мати дітей від шлюбу. Від медичного обстеження при подачі заяви про укладення шлюбу відмовився.

Протягом 2019-2020 року позивачу не вдалося завагітніти, що і стало причиною її звернення до медичної установи для проходження обстеження відповідачем.

У 2021-2022 р. вони звернулися до медичної лаболаторії де отримали висновки про ймовірне безпліддя чоловіка, а за діагнозом лікаря-уролога підтверджено чоловіче безпліддя.

У зв`язку введенням воєнного стану з лютого 2024 року сторони проживають окремо, а саме позивач за місцем своєї реєстрації в м.Чернігів, а відповідач в с.Тисовець Чернівецького району Чернівецької області. В грудні 2022 року відповідач був мобілізований та пройшов ВЛК, згідно запису лікаря ревматолога від 18.07.2024 року у відповідача наявне тяжке генетичне захворювання хребта та суглобів тіла та інші запальні інфекції, які спровокувала дана хвороба.

За проханням позивача у 2022-2024 році про дозвіл від чоловіка на процедуру штучного запліднення або усиновлення дитини відповідач згоду не надавав та здійснював тиск про спільне місце проживання подружжя в с.Тисовець - за місцем реєстрації відповідача.

Позивач вважає, що відповідач та його батьки до одруження та при реєстрації шлюбу приховали від неї важливу інформацію про серйозне фізичне захворювання, що може нести небезпеку для майбутніх дітей і можливо є причиною постійного або тимчасового непліддя чоловіка та може мати негативний вплив і на здоров`я позивача. Просила визнати шлюб недійсним та судові витрати покласти на відповідача.

13 листопада 2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, призначено судове засідання та постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 29).

26 лютого 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 49).

У судовому засіданні позивач просила визнати шлюб недійсним та судові витрати покласти на відповідача. Вважає, що відповідач та його батьки до одруження та при реєстрації шлюбу приховали від неї важливу інформацію як серйозне фізичне захворювання, що може нести небезпеку для майбутніх дітей і можливо є причиною постійного або тимчасового непліддя чоловіка та може мати негативний вплив і на здоров`я позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, направив письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав, з позовом не згідний, пояснив, що у нього немає генетичних спадкових захворювань, та подав докази, якими спростовує доводи позивача (а.с.43-47).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 09 листопада 2018 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №2150.

Згідно ст.37 Сімейного кодексу України шлюб є правозгідним, крім випадків, встановлених частинами першою - третьою статті 39 цього Кодексу, а також якщо він не визнаний недійсним за рішенням суду.

Стаття 38 Сімейного кодексу України регламентує, що підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених ст.ст.22,24-26 цього Кодексу.

Статтею 22 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу.

Статтею 23 Сімейного кодексу України визначено, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам.

Згідно статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.

Відповідно до 25 Сімейного кодексу України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Згідно статті 26 Сімейного кодексу України у шлюбі між собою не можуть перебувати особи, які є родичами прямої лінії споріднення. У шлюбі між собою не можуть перебувати рідні (повнорідні, неповнорідні) брат і сестра. Повнорідними є брати і сестри, які мають спільних батьків. Неповнорідними є брати і сестри, які мають спільну матір або спільного батька. У шлюбі між собою не можуть перебувати двоюрідні брат та сестра, рідні тітка, дядько та племінник, племінниця. За рішенням суду може бути надане право на шлюб між рідною дитиною усиновлювача та усиновленою ним дитиною, а також між дітьми, які були усиновлені ним. У шлюбі між собою не можуть бути усиновлювач та усиновлена ним дитина. Шлюб між усиновлювачем та усиновленою ним дитиною може бути зареєстровано лише в разі скасування усиновлення.

Відповідно до ст.39 СК України недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Недійсним є шлюб, зареєстрований між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою. Недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка визнана недієздатною. За заявою особи орган державної реєстрації припиняє (визнає недійсною) дію актового запису про шлюб, зареєстрований з особами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті. Якщо шлюб зареєстровано з особою, яка вже перебуває у шлюбі, то в разі припинення попереднього шлюбу до припинення (визнання недійсною) дії актового запису щодо повторного шлюбу повторний шлюб стає дійсним з моменту припинення попереднього шлюбу. Дія актового запису про шлюб припиняється (визнається недійсною) незалежно від смерті осіб, з якими було зареєстровано шлюб (частини перша - третя цієї статті), а також від розірвання цього шлюбу.

Статтею 40 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.

Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю.

Статтею 41СК України встановлено, що шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований: між усиновлювачем та усиновленою ним дитиною з порушенням вимог, встановлених частиною п`ятою статті 26 цього Кодексу;

між двоюрідними братом та сестрою; між тіткою, дядьком та племінником, племінницею; з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків; з особою, яка не досягла шлюбного віку і якій не було надано права на шлюб.

Ініціюючи, як підставу для визнання укладеного шлюбу недійсним - приховання відповідачем своєї тяжкої хвороби, яка є також небезпечною і для неї, позивач припускає, що свою хворобу відповідач приховав від неї під час укладення шлюбу.

При цьому таке припущення обгрунтовується тим, що відповідач не бажав медичного обстеження, а в період шлюбу не бажав лікуватися так як неодноразово хворів і хвороби були пов`язані із тяжким захворюванням хребта та суглобів тіла та на іншими запальними інфекціями.

Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту реєстрації шлюбу та до моменту звернення позивача до суду з позовом минуло шість років. Згідно доводів позовної заяви, вбачається, що після реєстрації шлюбу останні спільно проживали, планували зачаття дитини та протягом тривало часу лікувалися. Позивач обізнана про стан здоров`я відповідача. Протягом 2022 року фактичних шлюбних відносин не підтримували, оскільки проживали в різних областях України, однак у 2024 року позивач лікувалася в м.Чернівці та мала оперативне втручання.

Докази хвороби відповідача стосуються періоду перебування у шлюбі, але не доводять наявність у відповідача тяжкої хвороби до укладення шлюбу, що є необхідним для визнання шлюбу недійсним, згідно вимог п.3 ч.1 ст.41 СК України на яку посилається позивач, як на єдину підставу визнання шлюбу недійсним за рішенням суду.

При цьому твердження позивача того що відповідач приховав від неї серйозне фізичне захворювання є припущенням, а доказування не може грунтуватися на припущеннях, в зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню в тому числі і в частині відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,14,21,24,36,37,38,40,42,44 Сімейного кодексу України, ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-80,141,200,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним

Рішення суду може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Сторожинецького районного суду Іван ЯКІВЧИК