Справа № 185/9294/24
Провадження № 2/185/902/25
10 березня 2025 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Юдіна С.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара», Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-РЗ», про розірвання договору оренди земельної ділянки, суд -
У провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває зазначена цивільна справа.
Представник відповідача ТОВ «Актив-РЗ» адвокат Кислий Є.І. надав до суду відзив. Відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову, зазначивши також, що 19.06.2024 Господарським судом Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 904/2204/24 про банкрутство ТОВ «Агріколь-Самара», тому на його думку справа підлягає розгляду в межах справи про банкрутство.
Позивач та представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд спраив без їх участі, позовні вимоги підтримали.
Представник відповідача ТОВ «Агріколь-Самара» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позов визнають в повному обсязі.
Представник відповідача ТОВ «Актив-РЗ» в судове засідання не з`явився.
Розглянувши заяву ТОВ «Актив-Р3» суд прийшов до наступного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Критеріями належності справ до цивільної юрисдикції є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.
Водночас ГПК України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 ГПК України). Справи, що відносяться до господарської юрисдикції, наведені в статті 20 ГПК України, серед яких, зокрема, є справи про банкрутство як одна з категорій спорів, що підсудні господарським судам.
У п. 8 ч. 1, ст. 20 ГПК України закріплена спеціальна юридична норма, відповідно до якої до справ, що належать до юрисдикції господарських судів, входять справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.
21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства, який установлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Згідно з частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Тобто, частина друга статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги за участю боржника. Тому розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. У такий спосіб законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.
Такі висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (провадження №12-143гс19).
Захист прав осіб, які мають вимоги до банкрута, полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи у спорах, однією із сторін яких є боржник, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство. Таке урегулювання процедури розгляду спорів у справах, однією із сторін у яких є боржник, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.
Для віднесення справи до юрисдикції господарського суду, який розглядає справу про банкрутство, майнові вимоги мають бути безпосередньо пов`язані зі здійсненням провадження в такій справі, зокрема стосуватися визнання недійсними правочинів, визнання права власності на майно боржника, оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника тощо. До критеріїв визначення, чи підлягає розгляду у межах справи про банкрутство спір, стороною в якому є боржник, відносяться також такі умови, за яких вирішення спору: стосується питання щодо формування активів боржника (майно, майнові права); впливає на суб`єктний склад сторін та учасників у справі про банкрутство, їхні права, інтереси та (або) обов`язки.
На теперішній час навіть у разі прийняття рішення про розірвання договору оренди землі не може вплинути на формування активів боржника (майна або майнових прав) ТОВ «Агріколь-Самара», оскільки з моменту укладення договору купівлі-продажу майнове право оренди належить іншій юридичній особі ТОВ «Актив-Р3».
Отже, за рахунок майнового права оренди належної позивачу земельної ділянки не можуть бути задоволені права кредиторів ТОВ «Агріколь-Самара», тому рішення у цій справі не впливає на суб`єктний склад сторін та учасників у справі про банкрутство, їхні права, інтереси та (або) обов`язки.
Сама по собі та обставина, що позивач, звертаючись до суду, визначив відповідачем ТОВ «Агріколь-Самара», щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство, заявивши вимоги одночасно до двох юридичних осіб (продавця та покупця майнового права оренди), не може бути підставою для передачі справи за підсудністю до суду господарської юрисдикції.
Крім того, матеріали справи не містять відомостей про розгляд в межах справи про банкрутство ТОВ «Агріколь-Самара» заяви ліквідатора про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав оренди б/н виданий 01.11.2023.
З огляду на викладене вище, суд не знаходить підстав для передачі справи за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області для її розгляду в межах справи про банкрутство ТОВ «Агріколь-Самара».
На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 260 ЦПК України, суд -
У задоволенні клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-РЗ» відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С. Г. Юдіна