Справа № 635/804/24
Провадження № 2/635/175/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Лук`яненко С.А.

секретар судового засідання Старишко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пісочинської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання права власності в поряду

спадкування за заповітом та поділу майна в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі ордеру виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» діє адвокат Ключник С.В., звернувся до суду з позовом до Пісочинської селищної ради, ОСОБА_2 , в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом, посвідченим 18.07.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , розташований на землях комунальної власності Пісочинської територіальної громади та припинити право спільної часткової власності в житловому будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнавши за ним право власності на житловий будинок літ. «А1» площею 147,8 м. кв.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є спадкоємцем за заповітом,посвідченим 18.07.2013 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу на майно після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років, про що 26.07.2013 року у виконавчому комітеті Пісочинської селищної Ради Харківського району, було зроблено відповідний актовий запис № 114 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . Спадщину після смерті батька, як спадкоємець за заповітом, ОСОБА_1 прийняв, шляхом подачі у встановлені законом строки відповідної заяви до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори (м. Миколаїв). Місцем реєстрації спадкодавця ОСОБА_3 на час його смерті, була адреса по АДРЕСА_2 , відповідно до довідки №1289 від 12.04.2016 року, виданої ЖЕК №14 Миколаївського житлово-комунального підприємства «Південь». На підставі заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_1 . 08.11.2013 року після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , державним нотаріусом другої Миколаївської держнотконтори 16.12.2013 року було зареєстровано та відкрито спадкову справу № 679/2013. В межах даної спадкової справи ОСОБА_1 отримав відповідні свідоцтва на частину спадкового майна. До спадкового майна, на яке були видані відповідні свідоцтва, відносилися право власності спадкодавця на квартиру АДРЕСА_3 . Крім майна на яке вже було видано відповідні свідоцтва в межах відкритої спадкової справи, спадкодавцю ОСОБА_3 на праві приватної власності належала частина в праві спільної часткової власності в житловому будинку з усіма господарськими будівлями по АДРЕСА_1 . Дане право власності у майні, що перебувало у спільній частковій власності, належало спадкодавцю на підставі Договору дарування від 16.12.1997 року, зареєстрованого у Харківському міжміському БТІ за № 1011 від 25.12.1997 року. В межах спадкової справи спадкоємцем ОСОБА_1 , через свого представника, було надано всі наявні документи на вказане майно для отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину на частку в праві спільної часткової власності житлового будинку АДРЕСА_1 . За результатом розгляду поданих ОСОБА_1 документів, нотаріусом було складено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд під АДРЕСА_1 . Наразі оформити належним чином свої права на спадщину за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_1 через органи нотаріату на нерухоме майно, що належало спадкодавцю фактично за правоустановчими документами, які містять розбіжності в інформації або не мали повної державної реєстрації у відповідних реєстраційних органах, не може, а тому вимушений звернутися з відповідним позовом до суду для захисту своїх законних майнових прав та інтересів. З урахуванням вищевикладеної обставини ОСОБА_1 не має можливості і реалізувати своє право, як спадкоємець за заповітом і на виділ в йому в натурі частки в праві спільної часткової власності в житловому будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд відповідно до технічної документації та зареєстрованих майнових прав кожного з співвласників з припиненням права спільної часткової власності.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23.02.2024 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні, клопотання представника позивача - адвоката Ключника С.В. про витребування доказів задоволено, витребувано докази.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.08.2024 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його особистої участі.

Представник позивача - адвокат Ключник С.В. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути позов в межах наявних доказів та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Пісочинської селищної ради Харківського району Жовнір М.П. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, рішення ухвалити на розсуд суду, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти задоволення позову, а також просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а проживав за адресою: АДРЕСА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 26 липня 2013 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної Ради Харківського району, Харківської області, відповідний актовий запис про смерть № 114.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, що складається з частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , розташований на землях комунальної власності Пісочинської територіальної громади.

Із заповіту, посвідченого 18 липня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ключніковою В.О., слідує, що спадкоємцем всього майна, яке належало і буде належати ОСОБА_3 на час його смерті, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до заяви ОСОБА_1 , яка зареєстрована в Другій Миколаївській державній нотаріальній конторі за №2579 від 16.12.2013 року, ОСОБА_1 прийняв спадщину за заповітом після свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №36112230 від 16.12.2013 року Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу де спадкодавець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , номер спадкової справи у нотаріуса №679/2013.

З Постанови державного нотаріуса Другої Миколаївської державної нотаріальної контори № 1576/02-31 від 07.12.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на (одну другу) частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд під номером АДРЕСА_1 , так як в описі об`єкта нерухомого майна міститься інформація про зареєстровані речові права на нерухоме майно, що суперечить заявленим правам.

Як вбачається із договору дарування від 16.12.1997 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розміром 3020 кв.м. розташований жилий будинок літ. «А-1» дерев`яний, жилою площею 12,70 кв.м. При цьому будинку є надвірні будівлі «А-1», «А2-1»-незакінчені будівництвом добудови, «д», вбиральня, «о» вбиральня, №1-4 огорожа, «Б-2» незакінчений будівництвом будинок. ОСОБА_4 дозволена добудова літ. «А2-1» та переобладнання частини будинку літ. «А-1», рішенням виконкому Пісочинської селищної Ради №414 від 10.07.1990 року. Рішенням виконкому Пісочинської селищної Ради народних депутатів №573 від 12.11.1997 року дозволено закінчити самовільно розпочате будівництво буд. «Б-2» гр. ОСОБА_5 .

Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого начальником Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації, виданого в грудні 1997 року, за ОСОБА_3 зареєстроване право власності на на частину жилого будинку за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Пісочинської селищної ради народних депутатів Харківського району №573 від 12.11.1997 року було дозволено закінчення самовільно розпочатого будівництва жилого будинку літ. «Б-2», розміром 10,16х60 кв.м по АДРЕСА_5 . Після закінчення будівництва житловий будинок прийняти в експлуатацію гр. ОСОБА_5 .

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої Харківської нотаріальної контори Вовкожа О.М. 06.06.2007 року після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_2 прийняла у спадщину спадкове майно, яке складається із частини житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних будівель та частини незакінченого будівництвом житлового будинку 79% готовності з відповідною частиною надвірних будівель (на цей час будівництвом закінчений, але в експлуатацію не прийнятий), що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.09.2019 року за ОСОБА_2 зареєстрована частина житлового будинку літ.»А-1», загальною площею 147,8 кв.м, житловою площею 94,4 кв.м, літ «Б-2» загальною площею 159,2 кв.м, житловою площею 46.3 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із рішення VI сесії VII скликання Пісочинської селищної ради від 19.02.2016 року вул.Більшовицька в смт.Пісочин була перейменована у вул.Культури.

Згідно з Рішенням Виконавчого комітету Пісочинської селищної Ради Харківського району №11/12-21 від 24.06.2021 року житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться Витягу із Рішення за адресою: АДРЕСА_1 було присвоєно нову поштову адресу: АДРЕСА_1 .

З технічного паспорту будинку від 02.11.2006 року встановлено, що на земельній ділянці розташовувалися житловий будинок літ. «А1», житловий будинок літ. «Б2», господарські споруди , огорожа та прибудови, власниками вказаного майна були ОСОБА_6 , ОСОБА_3 кожен по частині відповідно.

З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 вбачається, що на земельній ділянці розташовано житловий будинок літ. «А-1», житловий будинок літ. «Б-2», господарські споруди , огорожа та прибудови.

З технічного звіту про виконання геодезичних робіт встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 розділена між співласниками за фактичним землекористуванням відповідно до розподілу об`єктів нерухомого майна.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне часткове позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про нотаріат", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Згідност. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За частиною першою статті 1297 ЦК України (в редакції, що діяла на момент відкриття спадщини) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Так, згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 року за N 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується в судовому порядку.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, при цьому відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п. 45 рішення від 10.04.2008 року в справі «Вассерман проти Росії», згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Слід також вказати, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини численними рішеннями сформувала позицію, про те, що держава під час виконання своїх функцій, щодо захисту права власності має дотримуватись принципу правомірних або законних очікувань громадян, а також утримуватись від необґрунтованого пасивного втручання у разі якщо такі очікування на оформлення права власності за особою підтвердженні будь-якими засобами, передбаченими національним законодавством. Правомірні очікування виникають в особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала всі підстави вважати таке рішення дійсним і розраховувати на певний стан речей.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до листа МЮ України № 19-32/319 від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові в позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованої Законом від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі Конвенція), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, існує негативний обов`язок з боку держави не втручатись у мирне володіння майном, шляхом визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно положень чинного законодавства, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 . Спадщину позивач ОСОБА_3 прийняв, шляхом подачі відповідної заяви до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 надав до нотаріальної контори правоустановчі документи про право власності спадкодавця ОСОБА_3 на частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд під АДРЕСА_1 , але у зв`язку з невідповідностями відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі речових прав та поданих документах, йому було відмовлено в видачі відповідного свідоцтва.

Як на підставу наявності таких розбіжностей, позивач ОСОБА_1 зазначив, що вони могли виникнути у зв`язку з тим, що виділ часток співвласників в натурі не проводився, відповідач ОСОБА_2 здійснила введення в експлуатацію та провела реєстрацію права спільної часткової власності без іншого співвласника, але на все майно, яке перебуває у спільній частковій власності. Вказана обставина позбавляє позивача ОСОБА_1 як отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом, так і провести виділ в натурі, відповідно до фактичного встановленого поділу часток, який встановився між співвласниками.

Аналізуючи зібрані по справі докази у світлі наведених правових норм та встановлених судом обставин, виходячи із засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності і розумності, враховуючи, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після померлого ОСОБА_3 , спадщину прийняв, спадкове майно складається з частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд під АДРЕСА_1 , суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, посвідченим 18.07.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ключніковою В.О., після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , розташований на землях комунальної власності Пісочинської територіальної громади.

Стосовно припинення права спільної часткової власності і визнання за ОСОБА_1 права власності в цілому на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності, суд зазначає наступне.

Суд вважає передчасними дані вимоги, оскільки провести виділ частки кожного із співвласників житлового будинку буде можливо лише тоді, коли будуть успадковані права у встановленому законом порядку. При цьому поділ майна оформлюється шляхом укладання відповідного правочину між його співвласниками і тільки у разі наявності спору між співвласниками вирішується у судовому порядку.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,8,9-13,141,247,263-265, 280-283 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, посвідченим 18.07.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ключніковою В.О., після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , розташований на землях комунальної власності Пісочинської територіальної громади.

В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач - Пісочинська селищна рада, , місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, смт.Пісочин, пров.Транспортний, буд.2.

Відповідач - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_7 .

Повний текст рішення складено 14 березня 2025 року.

Суддя С.А.Лук`яненко