Справа № 489/71/25
Провадження № 2/489/975/25
17 березня 2025 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди
У січні 2025 року представник Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з ОСОБА_1 суму шкоди, заподіяної навколишньому середовищу, у вигляді збитків, нанесених державі України у розмірі 8 100,00 та судовий збір.
В обґрунтування позову посилається на те, що Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області (далі Інспекція) під час забезпечення контролю за дотриманням природоохоронного законодавства, встановлено факт незаконного самовільного пошкодження ОСОБА_1 разом з гр. ОСОБА_2 дерев до ступеня припинення росту породи «Софора» у кількості 2 одиниці діаметрами у корі біля шийки кореня 56 см та 62 см, та до ступеня неприпинення росту дерева породи «Софора» у кількості 1 одиниця діаметрами у корі біля шийки кореня 47 см у м. Миколаїв біля Миколаївського фахового коледжу фізичної культури.
Факт вказаного пошкодження зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення № 002187 від 27.09.2024, за результатами якого винесено постанову від 30.09.2024, в якій зазначено, що своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 153 КУпАП.
Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження відповідачем до ступеня припинення та неприпинення росту дерев породи «Софора», така шкода становить 8 100,00 грн., яку відповідач до теперішнього часу у добровільному порядку не відшкодував.
Посилаючись на викладене, позивач просить задовольнити позов.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Від представника позивача 17.03.2025 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та доданих до неї документів за адресою, вказаною у позові та додатково розміщенням оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада», оскільки згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач знятий з зареєстрованого місця проживання 17.01.2023 та ніде не зареєстрований. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.
Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
З протоколу про адміністративне правопорушення № 002187 від 27.09.2024, складеного Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу Барчук Н.В., вбачається, що 27.09.2024 о 09:38 год. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 здійснив пошкодження дерев до ступеня припинення росту породи «Софора» у кількості 2 одиниці діаметрами у корі біля шийки кореня 56 см та 62 см, та пошкодив до ступеня неприпинення росту дерево породи «Софора» у кількості 1 одиниця діаметрами у корі біля шийки кореня 47 см без дозвільних документів у вегетаційний період, чим порушив ст. 10 ЗУ «Про рослинний світ», ст. 16 ЗУ «Про благоустрій у населених пунктах», зо що передбачена відповідальність за ст. 153 КУпАП (а.с.17).
Згідно копії постанови Інспекції про накладення адміністративного стягнення №001702 від 30.09.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.153 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. (а.с.18)
Відповідно до розрахунку розміру шкоди від 04.10.2024, проведеного спеціалістами Інспекції на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 №559 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міста та інших населених пунктів» (зі змінами внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів № 1789 від 28.12.2001 та № 111 від 01.02.2012), розмір збитків, заподіяних відповідачем та ОСОБА_2 , складає 16 200,00 грн. (а.с.19).
Отже половина завданих збитків складає 8 100,00 грн.
Згідно копії претензії Інспекції, направленої рекомендованим листом направлено на адресу відповідача, останньому повідомлено про необхідність відшкодування шкоди у розмірі 8 100,00 грн., заподіяної в результаті порушення природоохоронного законодавства.
Однак відповідачем суму збитків на час подання позову добровільно не відшкодовано, у зв`язку із чим несплаченою залишається шкода, завдана навколишньому природному середовищу незаконним пошкодженням дерев.
Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Аналогічні за змістом положення також містяться в ст. 324 ЦК України.
Згідно ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах встановлених законодавством України.
Відповідно до п. 10 Розділу ІІ Положення про Державну екологічну інспекцію Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), затвердженого Наказом Держекоінспекції України № 255 від 01.06.2021 року, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї функцій має право пред`являти претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує її розмір, звертається до суду з відповідними позовами.
Згідно ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, перераховуються на рахунок місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища за місцем заподіяння екологічної шкоди.
Відповідно до ст. 66 Конституції України передбачено кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, відшкодувати завдані ним збитки.
Згідно до п.п.3,4 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 №1045, видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі ордера. Підставою для прийняття рішення компетентним органом є заява про видалення зелених насаджень, подана юридичною чи фізичною особою.
Статтею 40 Закону України «Про рослинний світ» передбачено, що порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, зокрема, у: самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу.
Статтею 153 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за знищення або пошкодження зелених насаджень, окремих дерев, чагарників, газонів, квітників та інших об`єктів озеленення в межах населених пунктів, невжиття заходів для їх охорони, а також самовільне перенесення в інші місця під час забудови окремих ділянок, зайнятих об`єктами озеленення; пошкодження дерев і чагарників за межами населених пунктів, що не віднесені до лісового фонду, або їх незаконна порубка.
Згідно ст.ст.68,69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки справі відсутні докази спростування вини відповідача, та, як наслідок, спростування заподіяння шкоди у заявленому розмірі 8 100,00 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 17.03.2025.
Суддя Г.А. Микульшина