Справа № 542/2024/24
Провадження № 2/542/2/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 березня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Гринь О.О.,

справа № 542/2024/24

секретар судового засідання: Коркішко А.М.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба в справах дітей Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області як орган опіки та піклування,

представник позивача адвокат Плішкін Ю.С.,

представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби в справах дітей Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області - Касьяненко О.І.,

представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області як органу опіки та піклування Кондратюк Т.П.,

вимоги позивача: встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно виховує та здійснює догляд за дитиною - сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі матері ОСОБА_2 ,

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Подружнє життя у позивача з ОСОБА_2 не склалося, з травня 2022 року спілкування припинено повністю, зв`язок практично не підтримується, неповнолітній син ОСОБА_4 перебуває на утриманні та проживає разом зі позивачем, за адресою: АДРЕСА_1 .

03 жовтня 2024 року Новосанжарським районним судом Полтавської області, видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 02.10.2024.

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 не проживає, в останні роки зловживала спиртними напоями, ніде не працювала, вихованням сина не займалася, її місцезнаходження наразі невідоме, ще з травня 2022 року, спілкування припинено. ОСОБА_3 , проживає з позивачем. Син знаходиться на повному утриманні позивача з травня 2022 року, який самостійно його виховує без участі матері, готує їсти, забезпечує усім необхідним, слідкує за навчальним процесом та виконанням домашнього завдання, станом здоров`я, дозвіллям тощо. Мати ОСОБА_4 , навіть періодично не цікавиться життям сина, не телефонує дитині, не приймає участі у фактичному утриманні, вихованні та догляді за сином. Позивач має роботу, працює в ФОП ОСОБА_5 водієм автотранспортних засобів, має самостійний дохід і постійне місце проживання. Спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризуюся позитивно, добре ставиться до сина. Відповідачка ніде не працює, не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, негативно характеризується за місцем проживання, не займається вихованням сина.

Встановлення факту самостійного виховання сина необхідне для реалізації своїх прав як батька, сприянню реалізації принципу забезпечення найкращих інтересів дитини.

Пояснення третьої особи

26.11.2024 представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби в справах дітей Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області: ОСОБА_6 26.11.2024 подала до суду пояснення, у яких вказала, що 04.10.2024 працівниками Служби в справах дітей Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області у зв`язку із заявою ОСОБА_1 було здійснено виїзд у с. Лелюхівка Новосанжарського району Полтавської області з метою обстеження умов проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 з батьком. В ході обстеження було встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом із сином ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 . Умови проживання сім`ї хороші, син забезпечений необхідними речами. Між батьком та сином склалися добрі родинні стосунки. За результатами обстеження підтверджено місце проживання неповнолітнього, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1 (а.с.43-44)

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 04.11.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 03.12.2024 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала (а.с. 89, 90, 98, 99).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби в справах дітей Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області Касьяненко О.І. в судовому засіданні вважає, що позовні вимоги слід задовольнити оскільки дитина дійсно проживає разом із своїм батьком.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, як органу опіки і піклування Кондратюк Т.П. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Згідно з витягом з реєстру Новосанжарської територіальної громади ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 із 13.06.2007 (а.с. 11).

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить частина житлового будинку з допоміжними господарськими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15.01.2007 про визнання права власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування по частині за ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , технічним паспортом на садибний житловий будинок, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.06.2007 (а.с 28-34).

ОСОБА_1 має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , серія НОМЕР_1 (а.с. 13-17, 26).

Згідно з витягом з реєстру Новосанжарської територіальної громади задеклароване місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із 02.10.2024: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно до довідки про зареєстрованих в житловому приміщенні осіб, виданої Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради № 278 від 02.10.2024 у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 23).

03.10.2024 Новосанжарським районним судом Полтавської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.10.2024 (а.с. 24-25).

Згідно з характеристикою наданою ФОП ОСОБА_5 на ОСОБА_1 , який з 27.07.2021 працює у ФОП водієм автотранспортних засобів - за місцем роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно (а.с. 18).

03.10.2024 класним керівником та директором Новосанжарського ліцею надано позитивну характеристику на учня 10 б класу ОСОБА_3 , у якій, крім іншого зазначено, що батько учня підтримує зв`язок зі школою, цікавиться успіхами сина (а.с. 22).

Відповідно до довідки №01-24/366 від 03.10.2024, виданої директором Новосанжарського ліцею відділу освіти Новосанжарської селищної ради, ОСОБА_3 навчається у 10 г класі Новосанжарського ліцею, мати ОСОБА_2 за період навчання із 01.05.2024 по момент видачі довідки по 03.10.2024 до школи не з`являлась, навчанням дитини не цікавилась, у вирішенні шкільних питань брав участь батько (а.с. 19).

04.10.2024 головним спеціалістом служби в справах дітей Моцак В.Ю. та спеціалістом першої категорії служби в справах дітей ОСОБА_8 на підставі заяви ОСОБА_1 проведено обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та складено акт, згідно із яким за вказаною адресою проживають: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 учень 10 б класу Новосанжарського ліцею. Стосунки в родині звичайні, батько займається вихованням дитини. Батьком створені належні умови для проживання сина, його виховання, розвитку навчання. Підтверджено місце проживання дитини з батьком (а.с 27).

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_9 пояснила, що проживає в АДРЕСА_2 . Позивача знає змалечку, вже понад 30 років. Недалеко від її господарства знаходилось господарство, де проживали однією сім`єю ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , разом зі своїм сином ОСОБА_3 . Сім`я була дружна. Після початку війни, приблизно через три місяці ОСОБА_2 , кудись виїхала, можливо за межі України, ОСОБА_1 разом зі своїм сином переїхав у господарство своїх батьків, яке знаходиться в селі Лелюхівка, далі від господарства свідка. Де зараз знаходиться ОСОБА_2 свідку невідомо. На даний час ОСОБА_1 проживає разом із своїм сином ОСОБА_10 , доглядає за сином та утримує його. Чи мають вони зв`язок із ОСОБА_2 свідку невідомо.

Під час судового розгляду у присутності психолога ОСОБА_11 було проведено опитування неповнолітнього ОСОБА_3 , який точно згадати коли сім`я почала проживати окремо на зміг, вказавши, що можливо це було до початку війни, у грудня 2021 року. ОСОБА_4 залишився проживати за власною ініціативою із батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина навчається у 10 класі Новосанжарського ліцею. У їхній сім`ї: між батьками та у нього із матір`ю були нормальні відносини. Мати працювала дистанційно, займалась домашнім господарством. Перед початком війни його батьки припинили проживати разом, мати зараз проживає окремо. Дитина стверджує, що із матір`ю спілкується лише по-телефону, мати до сина не телефонує, нічим йому не допомагає. Де саме зараз знаходиться мати ОСОБА_4 невідомо, по телефону вона відмовляється повідомляти про це.

Суд не бере до уваги надані позивачем письмові пояснення ОСОБА_9 та ОСОБА_12 (а.с. 20, 21), оскільки вважає вказані докази недопустимими відповідно до ч. 2 ст. 87 ЦПК України з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1 та 2 ст. 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Таким чином, враховуючи наведені вище норми, суд приймає пояснення свідка як докази лише у випадку, коли такий свідок був допитаний безпосередньо в судовому засіданні.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частин 1-3 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Сімейним кодексом України встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України).

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Оскільки, сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом, як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 201/5972/22 від 11.09.2024.

Крім того, системний аналіз положень СК України, Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» свідчить, що передбачене абзацом 12 підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, під час дії воєнного стану, у зв`язку з самостійним виховуванням дитини (дітей) віком до 18 років - стосується військовозобов`язаних, які є одинокими батьками (одинока матір/одинокий батько), оскільки застосування такого заходу покликане з метою недопущення залишення без батьківського нагляду (опіки та піклування) неповнолітніх дітей. А тому, до категорії чоловіків, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років відносяться чоловіки, які є батьками дитини (дітей) відповідного віку і виховують дитину, яка позбавлена можливості материнського виховання. Це стосується випадків, коли мати дитини померла, безвісно відсутня, позбавлена батьківських прав щодо дитини або не здатна їх виконувати в силу об`єктивних обставин тощо.

Дослідивши наявні у справі докази, показання свідка та заслухавши думку дитини, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, достовірні та достатні докази того, що ОСОБА_2 не виконує своїх обов`язків щодо виховання та утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також відсутні докази, що позивачка не здатна їх виконувати в силу об`єктивних обставин.

Зокрема, оцінюючи Висновок про встановлення факту самостійного утримання та виховання батьком ОСОБА_1 неповнолітнього сина ОСОБА_3 , складеного начальником Служби в справах дітей Касьяненко О.І, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 13.12.2024, суд вважає, що вказаний висновок лише доводить факт проживання неповнолітнього ОСОБА_3 разом із своїм батьком ОСОБА_1 , а також те, що батьком створені належні умови проживання для сина. Однак встановлення всіх інших обставин, зокрема щодо того, що мати ОСОБА_13 утриманням, доглядом та вихованням сина не займається ґрунтується лише на поясненнях заявника. Суд також зауважує, що жоден доказ, у тому числі і висновок органу опіки та піклування, не має для суду наперед встановленої сили. Отже, суд може не погодитись із даним висновком і не взяти його до уваги.

Щодо довідки, виданої директором Новосанжарського ліцею, - у ній зазначено, що за період із 01.05.2024 до моменту видачі довідки, тобто по 03.10.2024, матір ОСОБА_3 до школи не з`являлась, навчанням дитини не цікавилась, у вирішенні шкільних питань брав участь батько. Суд звертає увагу, що вказаний період охоплює лише два навчальних місяці: травень та вересень 2024 року, тому вказаний доказ на думку суду є недостатнім.

Інші докази, надані позивачем, свідчать про те, що син проживає разом із своїм батьком із 02.10.2024, (що підтверджено довідкою Виконавчого комітету Новосанжарськї селищної ради про задеклароване місце проживання ОСОБА_3 ) і батьком створені належні умови для проживання сина. Однак вказані докази не доводять факт саме самостійного виховання дитини, оскільки окреме проживання дитини від матері не свідчить про те, що матір не бере участі її вихованні та утриманні.

Крім того, показання свідка ОСОБА_9 та відомості, повідомлені неповнолітнім ОСОБА_3 в судовому засіданні, відповідно до яких у сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були гарні стосунки під час їхнього спільного проживання однією сім`єю, мати займалась домашнім господарством, працювала дистанційно - взагалі спростовують обставини, наведені позивачем у позовній заяві, де він стверджував, що: «мати зловживала спиртними напоями, ніде не працювала, вихованням сина не займалася» (а.с. 3), «колишня дружина ніде не працює, не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, негативно характеризується за місцем проживання, не займається вихованням сина» (а.с. 4).

У судовому засіданні неповноліній ОСОБА_14 заперечив факт зловживання його матір`ю алкогольних напоїв.

Також не підтверджена належними доказами, обставина щодо часу припинення спільного проживання та спілкування із ОСОБА_2 , оскільки позивач стверджує у позовній заяві, що відносини були припинені із травня 2022 року, після чого спілкування припинено, зв`язок практично не підтримується, вказавши про це також під час пояснень при складенні Висновку про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 неповнолітнього ОСОБА_15 . Неповнолітній ОСОБА_14 точно пригадати час із якого сім`я припинила спільне проживання не міг, вказавши що можливо це було ще перед війною у грудні 2021 року. У довідці, наданій директором школи, вказано, що мати ОСОБА_2 до школи не з`являється і не цікавиться навчанням сина із 01 травня 2024 року. Вказані докази суперечать один одному, тому суд позбавлений можливості з`ясувати чи дійсно припинені стосунки позивача та його сина ОСОБА_16 із матір`ю та із якого часу та чи дійсно вона не приймає участі у вихованні сина.

Думку неповнолітнього ОСОБА_17 та висловлені у зв`язку із нею пояснення, суд розцінює як суперечливі та непослідовні, оскільки, стверджуючи про гарні стосунки в сім`ї поміж батьками та поміж ним та його матір`ю під час їх спільного проживання однією сім`єю, після того як батьки почали проживати окремо вказав, що мати, взагалі його життям не цікавиться, самостійно до нього не телефонує, не піклується про нього, відмовляється повідомляти своє місце проживання. Будь які відомості про свою матір дитина повідомити не могла, вказавши, що телефонує до матері самостійно та спілкується із нею приблизно один раз на два місяці. Вказані твердження викликають сумнів у їх правдивості, суд вважає, що думка дитини та пояснення до неї сформовані під впливом батька, який заінтересований в результаті розгляду справи.

Крім того, суд критично оцінює доводи позивача, про те що він самостійно утримує дитину, оскільки, рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03.10.2024 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина в розмірі , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 02.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, на матір - ОСОБА_2 покладено зобов`язання щодо матеріального утримання останньої.

Суд також вважає необґрунтованими доводи позивача викладені в позовній заяві про те, що встановлення факту самостійного виховання сина необхідне для реалізації його прав як батька, сприянню реалізації принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, оскільки позивач не вказав які конкретно права він не може реалізувати як батько неповнолітнього сина та які перешкоди існують для цього, не надав жодних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Права та обов`язки батьків на виховання та особисте спілкування того з батьків, який проживає окремо від дитини гарантовані нормами Сімейного Кодексу України, згідно із якими той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Позивачем не надано суду достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що мати дитини не реалізовує свої права чи уникає виконання обов`язків щодо виховання сина.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту самостійного виховання дитини батьком.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. 81, 141, 263-265, 268, 354, 355ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту, самостійного виховання та догляду за дитиною - сином ОСОБА_3 , без участі матері ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, , вул. Центральна, 23, селище Нові Санжари Полтавського району Полтавської області, 39300.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області як орган опіки та піклування: , вул. Центральна, 23, селище Нові Санжари, Полтавський район, Полтавська область, 39300.

Повне судове рішення складено 17.03.2025.

Суддя

Новосанжарського районного суду

Полтавської області О.О. Гринь