провадження № 22-ц/824/4856/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представницею - адвокаткою Головатенко Ольгою Сергіївною на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про встановлення спільної опіки батьків над малолітньою дитиною,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про встановлення спільної опіки батьків над малолітньою дитиною.

15 жовтня 2024 року від представника позивача адвоката Татарченка Костянтина Володимировича через систему Електронний суд до Дарницького районного суду міста Києва надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд:

зобов`язати відповідача у справі - ОСОБА_1 надавати позивачу ОСОБА_2 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням інтересів дитини та батька до вирішення позовною заяви судом, встановивши таку періодичність: кожний вівторок та четвер тижня батько бачиться із донькою після закінчення уроків у школі з 13 год. до 18 год., проводить з нею час на свій розсуд, після чого привозить дитину до місця мешкання матері, а також один з вихідних на тиждень - субота з 12 год. до 18 год. дитина проводить час із батьком, після чого останній привозить дитину до місця мешкання матері.

Заява мотивована тим, що предметом позову є встановлення спільної опіки батьків над малолітньою дитиною. Однак мати малолітньої дитини ОСОБА_1 зловживає батьківськими правами і чинить перешкоди у побаченні та спілкуванні батьку - ОСОБА_2 зі своєю донькою, при цьому зазначає про те, що нібито дитина не бажає спілкуватися з батьком та безпідставно та абсолютно надумано вважає за недоцільне побачення та спілкування батька з дитиною.

Так, батько дитини дізнався, що з 27 вересня 2024 року дитина перестала відвідувати навчальний заклад, в який ходила з 01 вересня 2024 року - Спеціалізовану школу №296 з поглибленим вивченням англійської мови м. Києва, розташовану за адресою м. Київ, вул. О. Кошиця, 8. З того часу батько не бачить дитину, позбавлений можливості брати участь у вихованні дочки, проводити разом час тощо. Мати дитини відмовляється повідомляти батьку місцезнаходження дитини та іншу інформацію, пов`язану з її навчанням, умовами проживання, оточенням тощо. Через тривалу відсутність спілкування зі своєю дитиною, батько відчуває пригнічення, адже між ним та донькою існує сильний емоційний зв`язок і до того, як мати сховала дитину від батька, останній періодично бачився та приділяв належну увагу вихованню та утриманню дитини, бажав спілкування з нею.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 жовтня 2024 року заяву задоволено частково. На час розгляду судової справи №753/14017/24 про встановлення спільної опіки батьків над малолітньою дитиною, визначено час спілкування малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з її батьком ОСОБА_2 , за наступним графіком: кожного вівторка та четверга з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., щосуботи з 12 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. Зобов`язано матір дитини - ОСОБА_1 передавати малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьку - ОСОБА_2 , у зазначені вище дні для спілкування та виконання батьківських обов`язків. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, представниця ОСОБА_1 - адвокатка Головатенко Ольга Сергіївна 27 листопада 2024 року засобами поштового зв`язку подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 жовтня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апелянт зазначає, що доводи позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, покладені в основу оскаржуваної ухвали, не містять доказів вчинення відповідачем перешкод в побаченні батька з дитиною. Крім того, відсутнє обґрунтування в чому саме полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Повідомила, що з міркувань безпеки, а також, з огляду на те, що позивач чинить відповідачці перешкоди у користуванні спільною власністю, відповідачка разом з донькою в жовтні 2024 року переїхали проживати до м. Луцьк.

Наразі донька сторін відвідує танцювальний гурток у вівторок, четвер о 15:00 год, тому встановлений судом графік спілкування батька з донькою не відповідатиме інтересам дитини, а також не враховує проживання дитини в іншому місті. Неврахування місця проведення зустрічей матиме негативний вплив на навчальний процес та розвиток ОСОБА_3 .

Зауважила, що позивач є особою, яка діє з позиції сили по відношенню до слабшої сторони, оскільки позбавив відповідачку та доньку можливості користуватися квартирою, не віддає особисті речі, погрожує позбавити матір батьківських прав та відібрати у неї доньку, схильний до неконтрольованої агресії в присутності дитини, дозволяє собі бити жінок.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представницею - адвокаткою Головатенко Ольгою Сергіївною на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про встановлення спільної опіки батьків над малолітньою дитиною, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 січня 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представниця апелянтки ОСОБА_1 - адвокатка Головатенко Ольга Сергіївна вимоги апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Татарченко Костянтин Володимирович заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів, оскаржувана ухвала означеним вище вимогам відповідає, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з урахуванням права батька на особисте спілкування з дитиною та відсутності обставин, які б свідчили, що таке спілкування має негативний вплив на нормальний розвиток дитини, визначив час спілкування малолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з її батьком ОСОБА_2 , за наступним графіком: кожного вівторка та четверга з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., щосуботи з 12 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв, зобов`язавши матір дитини - ОСОБА_1 передавати малолітню дитину - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьку ОСОБА_2 , у зазначені вище дні для спілкування та виконання батьківських обов`язків.

Колегія суддів повною мірою погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

У справі, що переглядається, батьки дитини не можуть узгодити місце її проживання. Кожен із них вважає доцільним визначити таке місце з ним. Тому до ухвалення остаточного рішення у справі про визначення місця проживання дитини суд може забезпечити позов шляхом визначення її зустрічей з батьком з урахуванням якнайкращих інтересів дитини і того, що на час розгляду справи дитина проживає з матір`ю.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що зустрічі та спілкування одного з батьків із дитиною є співмірним заходом забезпечення позову про визначення місця проживання дитини (постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №127/31828/19, від 24 лютого 2022 року у справі №361/8355/21, від 05 грудня 2023 року у справі №490/2077/23, від 22 червня 2022 року у справі №757/33742/19-ц, від 31 серпня 2022 року у справі №545/3933/21, від 26 жовтня 2022 року у справі №752/1253/22, від 15 листопада 2023 року у справі №467/403/22).

Вжиття заходів забезпечення позову у спорах щодо фізичної опіки над дітьми спрямоване на недопущення чи припинення дій одного з батьків, які порушують права іншого на участь у вихованні дитини, контакт з нею. Відчуження одного з батьків можна охарактеризувати як форму психологічного насильства, яке проявляється у необґрунтованому звинуваченні у застосуванні стосовно дитини насильства іншим з батьків або звинуваченні у жорстокій та насильницькій поведінці до одного з батьків, переконанні дитини у тому, що контакт з іншим з батьків є несприятливим для неї, нав`язуванні дитині відчуття, що вона знаходиться в небезпеці під час контакту з одним з батьків, необґрунтованих звинуваченнях на адресу бабусі й дідуся, інших членів сім`ї, зміна місця проживання без попереднього обговорення тощо.

Підстави забезпечення позову є суб`єктивними та враховуються судом залежно від конкретного випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та забезпеченням якнайкращих інтересів дитини.

Батьківські повноваження належать обом батькам однаковою мірою. Дитина, як правило, однаково любить обох батьків та потребує турботи та підтримки кожного з них.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №490/1087/21 зазначено, що судове рішення про визначення місця проживання дитини і відібрання дитини від батька (матері) без позбавлення батьківських прав спрямоване на передачу дитини від однієї особи (батька/ матері) до іншої особи (матері/ батька). Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

Батько, який на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

При визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із батьком.

При встановленні графіку зустрічей із дитиною, необхідно порівнювати негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову (визначення місця та часу спілкування дитини) з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів (втрата емоційного зв`язку між позивачем і дитиною внаслідок відсутності спілкування протягом тривалого часу) з урахуванням законного інтересу, за захистом якого заявник звертається до суду.

Європейський суд з прав людини, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», №10383/09, §100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», №31111/04, §54).

У цій справі, сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та проживають окремо.

До літа 2024 року сторони з донькою проживали разом у АДРЕСА_1 . Однак, з жовтня 2024 року донька сторін проживає з матір`ю у АДРЕСА_2 .

Місцевим судом враховано, що батько, який на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо, також має право на особисте спілкування з нею, а матір не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Держава не повинна допускати ситуації, коли один з батьків втрачає доступ до власної дитини протягом тривалого часу за наявності судового спору між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої дитини.

Доводи апеляційної скарги, що визначений судом графік спілкування батька з донькою не відповідає її інтересам колегія суддів відхиляє, адже апелянтом не спростовано неможливості корегувати графік відвідування малолітньою ОСОБА_4 танцювального гуртка, який визначено матір`ю без погодження з батьком та після постановлення оскаржуваної ухвали.

Суд апеляційної інстанції також зважає на те, що заходи забезпечення позову мають забезпечити виконання рішення, у разі задоволення позову, тому необхідність забезпечення позову зберігається до часу фактичного виконання рішення.

При цьому, у разі необхідності, сторони спору або державний виконавець при примусовому виконанні оскаржуваної ухвали, в порядку статті 271 ЦПК України мають право звернутися до суду, який її постановив, з метою роз`яснення ухвали в частині місця її виконання.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає цілком обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що вжиті заходи забезпечення позову є необхідними, достатніми та співмірними із заявленими позовними вимогами.

Ухвалюючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального права при його постановленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню, як така, що постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану представницею - адвокаткою Головатенко Ольгою Сергіївною - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13 березня 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова