провадження 2/287/594/25
Справа № 287/238/25
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Русин М.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Левчук Мирослав Іванович до ОСОБА_2 , третя особа Олевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про оспорювання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

До Олевського районного суду Житомирської області через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Левчук Мирослава Івановича надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Олевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про оспорювання батьківства.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 30.01.2025 року справа передана судді Русину М.Г.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З позовної заяви вбачається, що представником позивача не дотримані норми ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме:

-не зазначено місце проживання чи перебування, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти та відомості про наявність або відсутність електронного кабінету відповідачки ОСОБА_2 , тому позовну заяву в цій частині слід уточнити.

Також, як вбачається із інформації наданою Олевською міською радою Житомирської області за № 705 від 06.03.2025 року в Реєстрі територіальної громади відомості стосовно відповідачки ОСОБА_2 не знайдено. Тобто, позивачу необхідно зазначити відомі актуальні на даний час відомості про місцем проживання відповідача, або про останнє відоме зареєстроване місце проживання. Крім того, за наявності відомостей, зазначити засоби зв`язку з відповідачем.

Також, до матеріалів позовної заяви представником позивача не додано копію чеку про сплату судового збору, яка зазначена у додатках, про що складено відповідний акт.

Окрім цього, ст. 177 ЦПК України встановлює, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (станом на дату подання позовної заяви до суду) розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу складає 3028 грн. 00 коп.

Позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, а саме: про виключення відомостей про батьківство з актового запису та про зобов`язання внести зміни в актовий запис про народження.

П. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211 грн. 00 коп.).

21.02.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про доручення копії квитанції про сплату судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп., тобто позивачем сплачено судовий збір лише за одну позовну вимогу немайнового характеру. Докази, які підтверджують сплату позивачем судового збору за іншу вимогу немайнового характеру в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, позивачу (його представнику) слід надати докази сплати судового збору (стосовно вимог про виключення відомостей про батьківство з актового запису або про зобов`язання внести зміни в актовий запис про народження) в сумі 1211 грн. 20 коп. або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п.36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Поряд із цим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання заявником умов реалізації права на звернення до цього суду з заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, про залишення позовної заяви без руху із наданням строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Левчук Мирослав Іванович до ОСОБА_2 , третя особа Олевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про оспорювання батьківства - залишити без руху.

Надати позивачу (його представнику) строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснивши, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: М. Г. Русин