Справа № 750/1580/25
Провадження № 6/750/42/25
У Х В А Л А

14 березня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Мишастої К.Б.,

за участю представника боржника ОСОБА_1 адвоката Новик М.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса,

заінтересовані особи: АТ «Ідея Банк», ТОВ «Нью Файненс Сервіс», Деснянський відділ ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» звернулося до суду із заявою, в якій просить замінити сторону стягувача виконавчого провадження № 52494573, відкритого на підставі виконавчого напису, вчиненого 06 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 818 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс».

Представником ОСОБА_1 адвокатом Новиком М.С. подано до суду письмові пояснення, в яких він просить в задоволенні заяви ТОВ «СВЕА ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження відмовити в повному обсязі та стягнути із заявника на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу.

У судове засідання представник заявника не з`явився, просив заяву розглянути за його відсутності.

Представники АТ «Ідея Банк», ТОВ «Нью Файненс Сервіс», Деснянського відділу ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви сповіщені завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Представник ОСОБА_1 адвокат Новик М.С. у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження та підтримав доводи наведені в поясненні.

Відповідно до частини 3 статті 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не перешкоджає вирішенню питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Вислухавши пояснення представника боржника, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

06 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 818, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» заборгованість за кредитним договором № Р24.230.70550 від 20.05.2014, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» на загальну суму 50985 грн 97 коп. (а.с. 28).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань статус юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» значиться припиненим, дата запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті ліквідації 19.06.2019.

Вказаний виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби у місті Чернігову Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконавче провадження № 52494573 відкрито 04.10.2016 (а.с. 23).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України,статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно з абзацом 1 частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13.)

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору факторингу № 30/10-1 від 30.10.2015 року ПАТ «Ідея Банк» відступило право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № Р24.230.70550 від 20.05.2014 новому кредитору - ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» (а.с.5-6).

Відповідно до договору факторингу № 28/02-1 від 28.02.2017 року, укладеного між ПАТ «Факторингова компанія «Рантьє» та ТОВ «Фінансова компанія «Серет», відбулося подальше відступлення права вимоги і останнє набуло право вимоги за кредитним договором № Р24.230.70550 від 20.05.2014 (а.с.9-10).

Відповідно до п.1.1. статуту ТОВ «Фінансова компанія «Серет» () 27.06.2017 року змінило назву на ТОВ «Нью Файненс Сервіс» () (а.с.13-14).

Згідно договору факторингу № 08/22 від 31.08.2022 року право вимоги за кредитним договором № Р24.230.70550 від 20.05.2014, боржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , було відступлено від ТОВ «Нью Файненс Сервіс» () до ТОВ «Росвен Інвест Україна» () (а.с.15-16).

Згідно рішення СВЕА ЕКОНОМІ КІПР ЛІМІТЕД № 1 від 25.03.2024 року ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» () змінило назву на ТОВ «СВЕА ФІНАНС» () .

Відповідно до п. 4.1 договору факторингу № 30/10-1 від 30.10.2015 року, клієнт на підставі цього договору передає (відступає) фактору, а фактор набуває права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, що міститься в Додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору.

Заявником долучено до матеріалів справи Додаток №2 до Договору факторингу №30/10-1 від 30.10.2015 року, акт прийому передачі прав вимоги, який містить реєстр боржників, та номери кредитних договорів які відступаються.

На першій сторінці реєстру міститься інформація про 99 кредитних договорів, які відступаються, а на звороті від 25186-го до 25196-го порядкового номеру, однак, інформації про кредитний договір № Р24.230.70550 від 20.05.2014 вказаний реєстр не містить. Також не містить інформації про РНКОПП НОМЕР_1 ОСОБА_1 (а.с. 7).

Натомість, до матеріалів справи долучено витяг з акту прийому - передачі прав вимоги до договору факторингу від 30.10.2015 року №30/10-1, вказаний реєстр посвідчено представником ТОВ «Свеа Фінанс» Романом Владко та зазначено що даний витяг є Додатком №2 до договору факторингу (а.с. 8).

Однак, ТОВ «Свеа Фінанс» не мало підстав засвідчувати витяги з реєстру прав боржників, оскільки Договір факторингу №30/10-1 від 30 жовтня 2015 року укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» та Акціонерним товариством «Ідея Банк» та лише сторони договору мають право укладати додаткові угоди, вносити зміни та доповнення до основного договору.

Крім того, заявником долучено до матеріалів справи Реєстр боржників від 31.08.2022 року на виконання Договору факторингу №08/22 від 31.08.2022 року та номери кредитних договорів які відступаються (а.с.17-18).

Однак долучений до матеріалів справи реєстр боржників за вищевказаним договором факторингу містить текст низької якості, є нечитабельним, відтак за таким неможливо встановити номери договорів, права вимоги за яким відступаються.

Також, заявником не надано суду доказів на підтвердження існування грошового зобов`язання за яким він отримав право вимоги, а саме копії кредитного договору № Р24.230.70550 від 20.05.2014.

Відтак заявником взагалі не надано доказів того, що договором факторингу №30/10-1 від 30 жовтня 2015 року було відступлено право вимоги за кредитним договором № Р24.230.70550 від 20.05.2014, а тому й підстави для заміни стягувача наразі встановлені бути не можуть.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС» не надало належних та допустимих доказів переходу прав вимог за кредитним договором № Р24.230.70550 від 20.05.2014 від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Рантьє», що є достатньою самостійною підставою для відмови у задоволенні заявлених вимог.

На підставі вищевикладеного, у задоволенні заяви ТОВ «СВЕА ФІНАНС»» про заміну сторони виконавчого провадження слід відмовити.

Також, представник боржника, адвокат Новик М.С. надав суду докази понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн., зокрема надано розрахунок суми витрат на правничу допомогу (вивчення та правовий аналіз матеріалів справи 2000 грн., підготовка процесуальних документів 5000 грн., участь у судовому засіданні 3000 грн.), а також квитанцію до прибуткового касового ордеру про сплату ОСОБА_1 адвокату Новику М.С. 8000 грн. за надану правничу допомогу.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно п. 3 частини другої ст. 141 ЦПК судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

Оскільки боржником документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути із заявника на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі. Проте, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути із заявника на користь ОСОБА_1 2000 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.

Враховуючи викладене та керуючись статями 512,514 Цивільного кодексу України,ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст.260,261,442 Цивільного процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», заінтересовані особи акціонерне товариство «ІДЕЯ БАНК», товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС ФІНАНС», ОСОБА_1 , Деснянський відділ ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про заміну сторони виконавчого провадження по виконавчому напису нотаріуса - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 2000 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.П. Рахманкулова