Справа № 452/3216/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" лютого 2025 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Бікезіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 29 серпня 2024 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 65600 грн., та понесених судових витрат.

Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 22 серпня 2022 року за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5869034 про надання споживчого кредиту. Кредит в розмірі 20000,00 грн. було зараховано на платіжну картку № НОМЕР_1 . Кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, затверджених наказом № 205-ОД від 10 лютого 2022 року, розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Строк кредиту - 360 днів. Дата повернення 17 серпня 2023 року. Процентна ставка в день за користування кредитними коштами - 1,99%, сплата процентів кожні 10 днів. Кредитор за умовами договору свої зобов`язання виконав у повному обсязі. Відповідач здійснював частково оплату процентів за договором: 01.09.2022 року - 3781,00 грн., 16.09.2022 року 5970,00 грн., 30.09.2022 50,00 грн., 20.10.2022 4000,00 грн., 01.11.2022 100,00 грн.

Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 25 травня 2023 року було укладено Договір факторингу №25.09/23Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5869034 від 22 серпня 2022 року.

Неналежне виконання відповідачем договору призвело до утворення заборгованості в сумі 65600 грн., з яких: 20000,00 грн. сума кредиту, 21720,00 грн. сума процентів за користування кредитом, проценти за 60 календарних днів (21.11.2022 - 19.01.2023), які нараховані позивачем в межах строку договору в сумі 23880,00 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 65600,00 грн., суму судового збору, сплачену позивачем при подачі позову 2422 грн. 40 коп. та 10000,00 грн. витрат на правничу допомогу. (том а.с. 1-16).

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 779603 від 11 вересня 2024 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 156).

Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (том 1 а.с. 157).

Ухвалою суду від 07 листопада 2024 року було задоволено клопотання представника позивача: витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 карткових рахунків, відкритих у банку; інформацію щодо належності йому карткового рахунку № НОМЕР_1 та виписку по цьому рахунку (том 1 а.с. 218).

Витребувані докази до суду надійшли 04.02.2025 року (том 2 а.с.1-5).

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 лютого 2025 року змінено найменування позивача у справі з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» () на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» ().

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав повністю (том 1 а.с. 244-245).

Відповідач ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, 06.11.2024 року надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач заперечує укладання договору № 5869034 від 22 серпня 2022 року між ним та ТОВ «Авентус Україна». Вважає неправомірним нарахування процентів, які є явно завищеними і не відповідають засадам справедливості, розумності, посилається на дисбаланс тіла кредиту нарахованим процентам. Просить зменьшити розмір відсотків до розміру заборгованості за кредитом. Вважає, що відсутні підстави для нарахування процентів за період з 21.11.2022 по 19.01.2023, оскільки новий кредитор має право стягнути заборгованість в межах погодженого сторонами строку кредитування. Посилається на відсутність права вимоги у нового кредитора (відповідача), оскільки матеріали справи не містять доказів переходу до нього права вимоги. Посилається на відсутність доказів перерахування йому грошових коштів ТОВ «Авентус Україна». Також вважає, що заявлена сума витрат на послуги адвоката є завищеною, не відповідає фактичним витратам необхідним для розгляду даної справи (том 1 а.с. 210-214).

Представником позивача 06.11.2024 року надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що договір позики № 78437612 від 16 березня 2023 року був укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі, підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідач отримав грошові кошти на картку, здійснював частково оплату по договору. Отримані грошові кошти віднесено на відшкодування процентів за договором в порядку ст. 534 ЦК України. Проценти нараховані в межах строку дії договору. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. До ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги за договором № 5869034 від 22 серпня 2022 року. Заявлений розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим (том 1 а.с.166-178).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом (ч. 1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ФК № 870 від 28.02.2017, видане Національним банком України (том 1 а.с. 100).

Між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 22 серпня 2022 року за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5869034 (далі Договір) про надання споживчого кредиту (том 1 а.с. 26-36).

Відповідно до умов Договору сума кредиту складала 20000,00 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк користування - 163280 грн. ( п.п. 1.3, .4, 1.5.1,1.8.1).

Згідно Додатку № 1 до Договору сума процентів за весь час користування кредитом 143280,00 грн., дата останнього платежу за договором 17 серпня 2023 року (том 1 а.с. 37).

Відповідно до п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Згідно з п. п. 2.4. Договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

Відповідно до п. п. 3.4 Договору, розмір процентної ставки, встановлений в п. 1.5 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку.

В розділі 10 даного договору містяться персональні дані ОСОБА_1 , в тому числі дані паспорта, РОНКПП, номери мобільного телефону, і-mail. Для підписання договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «М691442» (том 1 а.с. 35-36).

Згідно інформації ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» від 28.09.2023 року на платіжну картку № НОМЕР_1 було 22.08.2022 року здійснено переказ грошових коштів в розмірі 20000,00 грн. (том 1 а.с.136-138).

Згідно інформації АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 має відкритий картковий рахунок карту № НОМЕР_2 . Згідно виписки з рахунку вбачається, що 22 серпня 2022 року на даний рахунок було зараховано 20000,00 грн., які в подальшому в цей же день знято в банкоматі в м. Самборі з використанням зазначеної карти (том 2 а.с. 1-3).

В матеріалах справи також є Паспорт споживчого кредиту - інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, з якою споживача ОСОБА_1 було ознайомлено 22.08.2022 року, про що свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором (паролем) (том 1 а.с. 40-43).

Закон України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції (далі Закон № 675-VIII).

Відповідно до п. 5, 6, 7 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII : електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.

Згідно ч. 3, 4, 6, 8, 12 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону № 675-VIII передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом.

Частина 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».

Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі

№ 127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року проте у цій справі мова йшла про відсутність відображення електронного підпису на договорі та відсутність доказів отримання такого підпису позичальником: «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

ОСОБА_1 шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора «М691442», отриманого від ТОВ «Авентус Україна», прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції товариства), тобто елктронний договір № 5869034 від 22 серпня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем є укладеним та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

На підтвердження договірних відносин між ТОВ «Авентус Україна» та

ОСОБА_1 позивачем суду надані: договір про надання споживчого кредиту від 22 серпня 2022 року, у формі електронного правочину; паспорт споживчого кредиту до даного договору; графік платежів за договором, підтвердження про зарахування коштів; карту обліку договору.

Аналізуючи в сукупності докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що факт укладання даного договору є доведеним, натомість відповідачем будь-яких доказів на спростування останнього до суду подано не було. Зазначений договір відповідачем не оспорювався, недійсними в судовому порядку не визнавався, а відтак є чинним і підлягає до виконання.

Як зазначалося, TOB «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Договором виконало та надало кредит в сумі 20000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів 22 серпня 2022 року на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надана АТ КБ «ПриватБанк» виписка за рахунком ОСОБА_1 у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір та спростовує позицію відповідача щодо неотримання ним грошових коштів в розмірі 20000,00 грн. за договором № 5869034 від 22 серпня 2022 року.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.

Відповідно до картки обліку Договору (розрахунку заборгованості), складеної ТОВ «Авентус Україна» відповідачем за час користування кредитом сплачено 13901,00 грн.: 01.09.2022 року - 3781,00 грн., 16.09.2022 року 5970,00 грн., 30.09.2022 50,00 грн., 20.10.2022 4000,00 грн., 01.11.2022 100,00 грн. Дані платежі ТОВ «Авентус Україна» віднесено на відшкодування процентів за договором, що не суперечить вимогам ст. 534 ЦК України, якою передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно із частиною третьою статті 1079 ЦК України у договорах факторингу - фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Як встановлено судом, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» є юридичною особою, зареєстроване з 21.01.2022 року як фінансова установа відповідно до свідоцтваФК № В0000495 від 21.01.2022 №21/112-рк, виданого Національним банком України (том 1 а.с. 101); має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, зокрема, і на надання послуг з факторингу (том1 а.с. 70).

Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 25 вересня 2023 року було укладено Договір факторингу № 25-09/23-Ф, за умовами якого, ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у відповідних Реєстрах прав вимоги ( том 1 а.с. 71-79).

Згідно п. 1.2. зазначеного договору перехід від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників (том 1 а.с. 72).

Згідно платіжних інструкцій №1079-1083 від 29.09.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перерахувало ТОВ «Авентус Україна» грошові кошти по договору факторингу № 25-09/23-Ф (том 1 а.с. 92-96).

Відповідно до картки обліку договору станом на 24.09.2023 року ОСОБА_1 має заборгованість 41720,00 грн., з яких за тілом кредиту - 20000,00 грн., за процентами - 21720,00 грн. (том 1 а. с.46-66).

Згідно Витягу з Реєстру боржників від 25.09.2023 року до Договору факторингу №25-09/23-Ф ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в розмірі 41720,00 грн., з яких 20000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 21720,00 грн. сума заборгованості за відсотками (том 1 а.с. 18).

Таким чином, уклавши зазначений договір факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», виконавши його умови, набуло статусу кредитора по відношенню до відповідача ОСОБА_1 за договором № 5869034 від 22 серпня 2022 року.

Суд вважає, що наявними в матеріалах справи доказами, а саме: договором факторингу № 25-09/23-Ф з додатками до нього, Актами прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників (том 1 а.с.88-89), платіжними інструкціями №1079-1083 від 29.09.2023 року, Витягом з Реєстру боржників від 25.09.2023 року (стосовно ОСОБА_1 ) спростовуються доводи відповідача, з приводу недоведеності належними та допустимими доказами обставин переходу права вимоги за договором № 5869034 від 22 серпня 2022 року від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна».

Оскільки відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, не забезпечивши своєчасного повернення запозичених коштів, у відповідача виникло право вимагати від ОСОБА_1 повернення суми кредиту.

Щодо розміру заборгованості суд виходить з такого.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини 1 статті 3 ЦК України.

Згідно статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Суд вважає, що умови кредитного договору № 5869034 від 22 серпня 2022 року не можна вважати неправомірними, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Крім того, проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. ст. 1048, 10561 ЦК України, відповідно такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вище вказаного положення закону.

Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться.

Суд звертає увагу на те, що враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із ТОВ «Авентус Україна», якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчив, що погодився на отримання в кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, та доводи приведені у відзиві цього не спростовують.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Кредитний договір, укладений 22.08.2022 року, повністю або частково відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувався (докази про таке у матеріалах справи відсутні), а відтак є чинним.

В той же час, відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості (в даному випадку - заборгованості за нарахованими процентами) є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку, оскільки спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача, а не суду.

Разом з тим, позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, стягнути заборгованість за відсотками, нарахованими ним з 21.11.2022 по 19.01.2023 року в розмірі 23880,00 грн.

Як встановлено судом за договором факторингу № 25-09/23-Ф від 25 вересня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором на суму 41720 грн., з якої 20000,00 грн. сума кредиту, 21720,00 сума процентів за користування кредитом.

Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (ст. 1078 ЦК України).

Отже у відповідача ТОВ "Фінансова компанія «Фінтраст Україна» виникло лише право вимагати виконання зобов`язань у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення цього договору, без можливості нарахування додаткових процентів і неустойки, право на нарахування яких мав первісний кредитор. Таким чином, у ТОВ "Фінансова компанія «Фінтраст Україна» не було жодних підстав нараховувати проценти за договором після набуття права вимоги до відповідача з 21.11.2022 по 19.01.2023 року в розмірі 23880,00 грн.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між ним та ТОВ «Авентус Україна» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 41720 грн., з якої 20000,00 грн. сума кредиту, 21720,00 грн. сума процентів за користування кредитом.

Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає наступне:

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 2422 грн. 40 коп., що підтверджено наданим позивачем випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України № 1798 від 12 серпня 2024 року (том 1 а.с. 154).

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1598,80 грн. (41720 х 100% : 65600 = 66%; 2422,40 х 66% = 1598,80).

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно із частинами третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідач просить стягнути з позивача, понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 10000 грн. На підтвердження понесених витрат суду надано: копію договору про надання юридичних послуг № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року, укладеного між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», ордер, рахунок на оплату по замовленню від 06.08.2024 року, в якому зазначено найменування робіт (послуг) адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт на суму 10000,00 грн. (том 1 а.с. 39, 45, 67, 139-141).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд доходить висновку, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу від заявленої представником позивача суми.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, суд приходить до висновку, щодо зменшення розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що на думку суду, не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.

Оскільки ухвалою суду від 28 лютого 2025 року змінено найменування позивача у справі з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» () на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» () суми слід стягувати на користь останнього.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 525-527, 530, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість у сумі 41720,00 (сорок одну тисячу сімсот двадцять грн.), з якої: 20000,00 грн. сума кредиту; 21720,00 грн. сума процентів за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму судового збору в розмірі 1598 (одну тисячу п`ятсот дев`яносто вісім) 80 коп. та витрати на правничу допомогу на суму 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф.118/2, ідентифікаційний номер за Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 44559822.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Судове рішення складено 28 лютого 2025 року.

Суддя