Справа № 444/4685/24
Провадження № 2/444/373/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Садова І.З.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт: НОМЕР_1 від 22.05.2001 р., ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області (юридична адреса: 80300, м. Жовква, вул. Львівська, 40, Львівського району Львівської області) про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом. Просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , яке складається з житлового будинку загальною площею 54,8 км.кв., господарської будівлі з літньою кухнею, погребу, вбиральні, сараю, огорожі №1, огорожі №2, воріт з хвірткою.

Позов обгрунтовує тим, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКНІІ НОМЕР_2 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , та звертається про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позивачка стверджує, що спір про право виник відносно житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_2 . Даний будинок належав до колгоспного типу двору, головою якого був батько позивачки - ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкова справа №333/2024 від 25.07.2024). Мати позивачки - ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була членом двору. Після її смерті батько позивачки спадщину фактично прийняв, проте юридично не оформив.

25 липня 2024 року позивачка звернулась до державного нотаріуса Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте державний нотаріус відмовила у видачі вищезгаданого свідоцтва (копія постанови від 25.072024 р. № 1004/01-16).

Відмова була мотивована тим, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. А отже, всі члени двору мають право на частку, а частка батьків позивачки не була визначена.

Відповідно до довідки-характеристики № 2184 від 16.04.2024 р., виданої КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», загальна площа даного житлового будинку складає 54,8 м.кв., також наявні допоміжні будівлі та споруди до житлового будинку, а саме: господарська будівля з літньою кухнею, погріб, вбиральня, сарай, огорожа №1 та огорожа №2, ворота з хвірткою.

Стверджує, що Виконавчим комітетом Новоскварявської сільської ради Жовківського району Львівської області 09.11.2016 р. їй, позивачці, було надано дозвіл на газифікацію житлового будинку та літньої кухні за вищезгаданою адресою.

Стверджує, що вона, ОСОБА_1 , з 1992 року фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , а також добросовісно та відкрито володіє будинком АДРЕСА_2 ,позбавлена можливості самостійно оформити її права на зазначений житловий будинок, оскільки не є власником такого.

З огляду на це вона вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника міської ради. Зазначив, що при розгляді справи покладається на думку суду.

Судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів, зважаючи на подані сторонами письмові заяви.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКНІІ НОМЕР_2 , проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Із копії свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 23.02.1990 року, вбачається, що батько позивачки, ОСОБА_2 , був власником будинку за адресою: АДРЕСА_2 на підставі права власності за колгоспним двором, головою якого був ОСОБА_2 ( запис в реєстровій книзі №1 за №5).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки, ОСОБА_2 , заповіт від його імені Новоскварявською сільською радою не посвідчувався.

Згідно виписки з погосподарської книги №1 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області на 26.03.2002 р. (№ об`єкта погосподарського обліку 23) тип господарства за адресою: АДРЕСА_2 , - колгоспний двір на день смерті ОСОБА_2 , де головою двору - ОСОБА_2 .

Позивачка ОСОБА_1 , з 1992 року фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 (про що є запис у будинковій книзі, копія якої додається), а також добросовісно та відкрито володіє будинком АДРЕСА_2 .

Із копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , виготовленого станом на 12 квітня 2024 року на замовлення ОСОБА_1 , вбачається, що загальна площа приміщень - 54, 8 кв.м, житлова (основна) - 44,5 кв. м., допоміжні приміщення: коридор - 5,8 кв.м, кладова - 4.5 кв.м Житловий будинок споруджений у 1962 році. При будинку є сарай, погріб, вбиральня, огорожа 31, огорожа №2, ворота з хвірткою та огорожа.

Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п. 9 ПП ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до п.п. 11, 14 ПП ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивачка у позовній заяві стверджує, що вона відкрито, безперервно та добросовісно користується цим житловим будинком з господарськими будівлями з 1992 року.

Суд враховує, що відповідач не заперечує щодо визнання за позивачкою права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Частина 1 статті 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З врахуванням встановленого під час розгляду справи, добросовісного відкритого безперервного володіння позивачкою майном із 1992 року та того, що відповідач визнає позовні вимоги, суд приходить до висновку, що право позивачки підлягає захисту в судому порядку і у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке складається з житлового будинку загальною площею 54,8 км.кв., господарської будівлі з літньою кухнею, погребу, вбиральні, сараю, огорожі № 1, огорожі № 2, воріт з хвірткою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Мікула В. Є.