Номер провадження: 22-ц/813/1941/25
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач Виконавчий комітет Одеської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу Виконавчого комітету Одеської міської ради в особі свого представника Володимира Вінюкова

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2024 року, ухвалене Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Бондар В.Я. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що автомобіль марки Toyota Corola, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

26 липня 2023 року на автомобіль позивача Toyota Corola, номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 40/42, упало дерево.

Вартість матеріального збитку, згідно висновку товарознавчого експертного дослідження № 38-23В, завданого позивачу як власнику автомобіля, становить 324 156 грн.

Адміністративна будівля за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 40/42 знаходиться на балансі Відокремленого підрозділу «Фаховий коледж морського транспорту НУ «ОМА». Зелені насадження на балансі коледжу не перебувають. Тож, дерево, яке упало на автомобіль позивача, росло на землі комунальної власності і за спричинену ним шкоду має відповідати Виконавчий комітет Одеської міської ради.

До витрат на правову допомогу відносить суму сплаченого судового збору, вартість проведення експертного дослідження та вартість послуг адвоката.

Тому позивач із посиланням як на правове обґрунтування своїх вимог на ст. 1166, ч. 1 ст. 22 ЦК України, п. 7 ч. 1 ст. 17, ч. 5 ст. 24, ст. 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст. 10, ч. 1, 2 ст. 11, ч. 7 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування», п. 3.2., п. 5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, Правилами благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23 грудня 2011 року № 1631-У1 просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 324156 грн, витрати на проведення оцінки матеріального збитку у сумі 4850 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Від відповідача - виконавчого комітету Одеської міської ради надійшов відзив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що Виконавчий комітет є неналежним відповідачем, адже є спеціальні Департаменти, відповідальні за благоустрій міста. Крім того, у даній категорії справ доказами протиправної бездіяльності може виступати тільки рішення адміністративного суду, яким буде визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Одеської міської ради стосовно не визначення балансоутримувача, однак таке рішення відсутнє. Окрім того, будівля, біля якої впало дерево, є пам`яткою архітектури та містобудування місцевого значення та перебуває на балансі Морехідного коледжу технічного флоту Одеської національної морської академії, тому прилегла територія до будівлі утримується коледжем відповідно до Правил благоустрою міста Одеси, тому коледж є відповідальною особою за стан зелених насаджень на території 20 метрів навколо периметра будівлі. Більше того, позивач припаркувався в зоні дії знаку «Стоянку заборонено», в той час як з іншої сторони вулиці наявний спеціально відведений майданчик для паркування транспортних засобів. 25.07.2023 було складено повідомлення що протягом 26.07.2023 очікують пориви вітру 15-20 м/с, що є небезпечним явищем 1 рівня, що виключає відповідальність за шкоду.

Від представника позивача Чернеги І.Ф. надійшла відповідь на відзив, у якій вказує, що Виконавчий комітет є належним відповідачем, ним не доказано, що визначено було балансоутримувача за адресою, де впало дерево. Відсутні докази того, що падіння дерева було спричинено непереборною силою, адже вітер 1 рівня небезпечності створюють лише незручності для населення та функціонування господарського комплексу та не несуть загрози. Відсутні докази, що автомобіль стояв на території більше 5 хв, тому не можна говорити про парковку в неналежному місці.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди задоволено.

Стягнуто з Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 324 156 грн, витрати на проведення оцінки матеріального збитку у розмірі 4 850 грн. Вирішено судові витрати.

В апеляційній скарзі Виконавчий комітет Одеської міської ради в особі свого представника В. Вінюкова вважає оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм процесуального і матеріального права, просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову позивачу.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють правовідносини, що пов`язані з повноваженнями органів місцевого самоврядування у сфері благоустрою населення, і залишив поза увагою, що Виконавчий комітет Одеської міської ради є не єдиним виконавчим органом міської ради.

Посилаючись на положення ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», скаржник зазначає, що повноваження щодо визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій ( балансоутримувачів), відповідальних за утримання обєктів благоустрою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» наділені саме міські ради, і тільки у випадку, якщо не створено відповідних виконавчих органів та комунальних підприємств. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів, у той час як рішеннями Одеської міської ради створені відповідні органи та комунальні підприємства, уповноважені з питань забезпечення благоустрою відповідних територій м. Одеси, про що неодноразово наголошувалось Виконавчим комітетом Одеської міської ради під час розгляду справи у суді першої інстанції.

В обґрунтування наведених вище доводів апеляційної скарги скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 521/11727/18.

Вказує, що відповідачем в суді першої інстанції заявлено клопотання про витребування документів, які посвідчують право користування будівлею, та документів, на підставі яких відповідна будівля перебуває на балансі Національного університету «Одеська морська академія», у задоволенні якого судом відмовлено. Внаслідок чого, позбавлено відповідача права на доведення обставин, які мають значення для справи, фактично позбавивши Виконавчий комітет Одеської міської ради права на надання доказів у справі, що призвело до винесення рішення суду без дослідження документів, які підтверджують перебування будівлі на балансі навчального закладу.

Суд першої інстанції залишив поза увагою, що законодавство у сфері благоустрою покладає чіткий обов`язок власників/користувачів/балансоутримувачів утримувати не лише саму будівлю, а і прилеглу до неї територію.

Зазначає, що територія навколо Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія» є прилеглою територією, а не прибудинковою.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні посилається на правила благоустрою території м. Одеса та на закріплені у даних правилах поняття «балансоутримувач», «прибудинкова територія», «утримання будинків і прибудинкових території», тобто суд не визначився із характером спірних правовідносин, неправильно застосував їх нормативне-правове регулювання, ототожнив різні за своєю правовою природою об`єкти благоустрою, що привело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Вважає, що враховуючи положення ст. 14-1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та положення Правил благоустрою території м. Одеси, особою, відповідальною за стан зелених насаджень, розташованих на території, прилеглій до будівлі є саме Відокремлений структурний підрозділ «Фаховий коледж морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія».

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на правовий статус Виконавчого комітету Одеської міської ради у спірних правовідносинах, оскільки доказом протиправної бездіяльності міської ради може виступати тільки рішення адміністративного суду, яким, відповідно, буде визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Одеської міської ради стосовно не визначення балансоутримувача, яке відсутнє, жодним актом така протиправна бездіяльність не встановлена.

Також суд не взяв до уваги наявність небезпечних метеорологічних явищ на всій території м. Одеси, а саме те, що 26 листопада 2023 року було оголошено попередження про небезпечні метеорологічні явища (I рівень небезпеки, жовтий).

Крім того, автомобіль позивача було залишено в зоні дії заборонного знаку «стоянку заборонено».

Від представника позивача Чернеги І.Ф. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що матеріалами справи доведено факт завдання шкоди позивачу в результаті падіння гілки з дерева на автомобіль, протиправність бездіяльності відповідача- виконавчого комітету Одеської міської ради, яка виразилась у невизначенні балансоутримувача зелених насаджень біля будинку, причинний зв`язок між ними, а виконавчий комітет Одеської міської ради, відповідно до ст. 12, 13, 49, 81, 89 ЦПК України це не спростував і не довів відсутності своєї вини та відсутність підстав для відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні представник Виконавчого комітету Одеської міської ради Лебедєва Д.В. підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ЧернегаІ.Ф. апеляційну скаргу не визнав.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що не є перешкодою в розумінні ч. 2 ст. 372 ЦПК України для розгляду справи.

Зокрема, позивач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки його представник повістку отримав 29.01.2025 16:06:13 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 240 зв).

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля Toyota Corola, номерний знак НОМЕР_1 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 12).

ОСОБА_1 26 липня 2023 року звернувся до поліції з заявою про фіксування факту падіння гілки на автомобіль Toyota Corola, номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13, 14-15).

26 липня 2023 року видимість була 11 км, опадів не було, вітер був південний 6 м/с, пориви 10-14 м/с, про що свідчить лист Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів від 20.12.2023 (а.с. 122).

25 липня 2023 року об 11:00 год було складено попередження про небезпечні метеорологічні явища (1 рівень небезпеки жовтий), що протягом 26 липня 2023 року очікують пориви південного вітру швидкістю 15-20 м/с, однак фактично пориви вітру були 10-14 м/с, що не є небезпечним явищем.

Згідно висновку експерта № 38-23В від 28 серпня 2023 року, складеного ФОП ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Corola, номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок події, яка відбулася 26 липня 2023 року, визначається рівною 324 156 грн. Огляд автомобіля проводився 03 серпня 2023 року за участі ОСОБА_1 та представника Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради Мишкевича А.О. (а.с. 21-29).

Згідно листа Комунального підприємства «Міськзелентрест» від 31 липня 2023 року, зелені насадження, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 не знаходяться на балансі та не утримуються КП «Міськзелентрест» (а.с. 16).

Комунальне підприємство «Одестранспарксервіс» листом від 31 липня 2023 року повідомило, що за адресою: АДРЕСА_1 відсутній договір балансоутримування місць паркування, як і те, що така адреса не внесена до Переліку спеціальних земельних ділянок відведених для паркування (а.с. 17).

З листа Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 02 серпня 2023 року вбачається, що Департаменту доручено утримання зелених насаджень загального користування згідно з переліком об`єктів. Адреси АДРЕСА_1 в переліку немає (а.с. 18).

Відокремлений структурний підрозділ Фаховий коледж морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія» листом від 09 серпня 2023 року повідомив ОСОБА_3 , що адміністративна будівля за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться на балансі Відокремленого структурного підрозділу Фаховий коледж морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія». Зелені насадження загального користування та спеціального призначення, у тому числі уздовж вул. Маразліївська, на балансі коледжу не перебувають (а.с. 20).

Будівля за адресою АДРЕСА_1 віднесена до пам`ятки архітектури та пам`ятки історії місцевого значення, про що свідчить охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини від 05.12.2012 № 05-12-2012-ЕС.

Згідно п. 5 договору користувач, тобто Морехідний коледж технічного флоту Одеської національної морської академії, зобов`язався утримувати пам`ятку в належному санітарному, протипожежному і технічному стані, утримувати територію пам`ятки упоряджено (а.с. 127-130).

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу відшкодування позивачу збитків, завданих пошкодженням його автомобіля внаслідок падіння на нього дерева біля будівлі Відокремленого підрозділу «Фаховий коледж морського транспорту НУ «ОМА» за адресою б. АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що виконавчий комітет Одеської міської ради, як балансоутримувач об`єктів комунальної власності, є відповідальною особою за стан зелених насаджень на території м. Одеси, у зв`язку із чим на нього покладений обов`язок приймати рішення про видалення зелених насаджень. Тому, оскільки розмір заподіяної матеріальної шкоди відповідачами не спростований, і наведена у висновку експерта сума матеріального збитку є доведеною, тому вона підлягає стягненню з Виконавчого комітету Одеської міської ради.

Переглядаючи рішення суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вини (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (частина перша статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо (пункт 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади (частина сьома статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

У пункті 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках їх власники або користувачі (пункту 5.5. Правил).

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян (підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 200/22129/16-ц (провадження № 61-43478св18), на яку посилався позивач у касаційній скарзі по зазначеній справі, вказано, що, «…до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля будинку АДРЕСА_1. Місцевий суд установив, що відповідач КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради було створено на підставі рішення Дніпровської міської ради №45/22 від 08 грудня 2004 року, при створенні якого на його баланс жодних зелених насаджень не передавалось. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 30 листопада 2011 року №53/17 «Про внесення змін до рішення міської ради від 02 березня 2011 року № 16/9 «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради» КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради є балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_1, проте не об`єктів благоустрою зеленого господарства, що розташовані на прибудинковій території вказаного будинку.

Покладаючи на Дніпровську міську раду обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди, місцевий суд врахував, що дерево, з якого впала гілка на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та виходив із відсутності даних, що дане дерево відповідно до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування».

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина першастатті 12 ЦПК України).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах цієї справи відсутні докази на підтвердження перебування на балансі Морехідного коледжу технічного флоту Одеської національної морської академії чи будь-якої іншої організації дерев, що ростуть біля місця події, поблизу будинку АДРЕСА_1 .

Також у матеріалах справи відсутні і докази, які б свідчили про те, що Виконавчий комітет Одеської міської ради визначав балансоутримувача дерев, що ростуть за вказаною вище адресою.

Поняття благоустрою населених пунктів визначене ч. 1 ст. 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", відповідно до положень якого це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

За положеннями ч. 1, 2 ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Статтею 21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" визначено, що зокрема елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджені наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року N 105, визначають правові та організаційні засади озеленення населених пунктів, спрямовані на забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини.

Правилами визначено, що балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Відповідно до п. 3.1. Правил до об`єктів благоустрою у сфері зеленого господарства населених пунктів, зокрема, належать зелені насадження прибудинкової території.

Згідно з п. 5.2. Правил балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта.

Підпунктом 7 пункту "а" частини першої статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Тобто, до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, Виконавчим комітетом Одеської міської ради не доведено, що ним визначено такого балансоутримувача за вказаною вище адресою.

Тобто, виконавчий комітет Одеської міської ради не надав доказів того, що на конкурсних засадах визначено балансоутримувача зелених насаджень, які розміщені за адресою: АДРЕСА_1 , або що за їх утримання відповідає підприємство, з яким укладено договір про утримання та догляд за зеленими насадженнями, також не доказано що на балансоутримувача будівлі-пам`ятки архітектури покладено обов`язок з утримання зелених насаджень навколо пам`ятки архітектури.

При цьому, багаторічні насадження не можуть розглядатись як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки.

За таких умов, оскільки частина дерева, яка впала на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та відсутні дані про те, що дерево яке впало на автомобіль позивача відповідно до ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку Морехідного коледжу технічного флоту Одеської національної морської академії чи будь-якої іншої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, тому суд дійшов висновку що обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди має бути покладений на Виконавчий комітет Одеської міської ради.

Причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженням належного позивачу автомобіля та бездіяльністю виконавчого комітету Одеської міської ради, до обов`язків якої входить організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень встановлено матеріалами справи на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та не спростовано відповідачем під час розгляду справи.

Висновку про те, що у випадку заподіяння майну особи шкоди внаслідок бездіяльності балансоутримувача, яка проявляється у незабезпеченні належного стану та догляду за утриманням об`єктів благоустрою, до яких відносяться зелені насадження, балансоутримувач зобов`язується відшкодувати таку шкоду, дійшов і Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 372/1891/17.

Єдиною та достатньою обставиною у цій справі, яка б свідчила про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу, і як наслідок - і відсутність правових підстав для покладення на відповідача виконавчий комітет Одеської міської ради обов`язку її відшкодувати, було б заподіяння такої шкоди у зв`язку із дією об`єктивних обставин, зокрема те, що падіння дерева на автомобіль відбулося внаслідок злив, ураганів, сильних вітрів тощо.

Однак, будь-яких відомостей щодо таких обставин відповідачем не надано, свої заперечення проти вимог позивача виконавчий комітет Одеської міської ради не підтверджує будь-якими належними та допустимими доказами, що є їх процесуальним обов`язком як учасника справи, оскільки відповідно до згідно наданих Гідрометеорологічним центром Чорного та Азовського морів відомостей, 25 липня 2023 року об 11:00 год було складено попередження про небезпечні метеорологічні явища (1 рівень небезпеки жовтий), що протягом 26 липня 2023 року очікують пориви південного вітру швидкістю 15-20 м/с, однак фактично пориви вітру були 10-14 м/с, що не є небезпечним явищем, і 26 липня 2023 року видимість була 11 км, опадів не було, вітер був південний 6 м/с, пориви 10-14 м/с (а.с. 122).

Натомість, за нормативними документами, прийнятими в Гідрометслужбі України, небезпечним явищем вважається вітер швидкістю 15-24 м/с, отже, відповідачем не доведено, що причиною падіння дерева на автомобіль позивача був порив вітру, адже таке не ґрунтується на обставинах та матеріалах справи.

Відтак, посилання скаржника до метеорологічних явищ небезпечного характеру, як на підставу для звільнення від відповідальності, колегія суддів відхиляє, оскільки на момент падіння дерева на транспортний засіб, не існувало обставин, які б свідчили б наявність події надзвичайного характеру або небезпечного гідрометеорологічного явища.

Роблячи висновок про обов`язок саме виконкому Одеської міської ради відшкодувати заподіяну позивачу майнову шкоду, суд першої інстанції вірно врахував, що вищезазначене дерево було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та виходить із відсутності даних, що дане дерево відповідно до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебуває на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування.

Є помилковим доводом апеляційної скарги власне трактування заявником приписів п. 4.4. Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 № 1531-У1 (з наступними змінами та доповненнями) щодо покладення відповідальності за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень, знищення бур`янів на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель, оскільки відсутні докази, що саме Відокремлений підрозділ «Фаховий коледж морського транспорту НУ «ОМА» у передбачений законом спосіб визначена балансоутримувачем зелених насаджень перед будівлею по АДРЕСА_1 .

Посилання заявника на наявність підстав про покладення обов`язку відшкодування матеріальної шкоди на Відокремлений підрозділ «Фаховий коледж морського транспорту НУ «ОМА» спростовується вищенаведеним обґрунтуванням, а доводи апеляційної скарги спростовується також тим, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , не передавалась вказаному учбовому закладу ані на праві власності, ані на праві користування, ані на праві господарського відання тощо.

Саме зазначене є визначальним для правильного вирішення спору.

У випадку заподіяння майну особи шкоди внаслідок бездіяльності балансоутримувача, яка проявляється у незабезпеченні належного стану та догляду за утриманням об`єктів благоустрою, до яких відносяться зелені насадження, балансоутримувач зобов`язується відшкодувати таку шкоду.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 372/1891/17.

А тому, зважаючи на викладене вище, колегія суддів відхиляє аргументи скаржника щодо відсутності причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача та наслідками, що настали у вигляді заподіяння позивачу майнової шкоди.

З підстав зазначених вище також є необґрунтованими і твердження скаржника про те, що однією з передумов для задоволення позовних вимог має бути наявність судового рішення, яке набрало законної сили, що встановлює факт бездіяльності відповідача, оскільки в даному випадку є незастосовними вимоги ч. 2 ст. 78 ЦПК України, які визначаючи допустимі докази, зазначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Закон не містить виключного переліку допустимих доказів, які б підтверджували в даному випадку бездіяльність відповідача.

Посилання скаржника про те, що Виконавчий комітет Одеської міської ради не уповноважений приймати рішення щодо проведення конкурсів з визначення підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою, як на підставу для задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

Проведення конкурсів з визначення балансоутримувача та прийняття рішення про визначення конкретного балансоутримувача певного об`єкта не є тотожними поняттями, мають різне правове значення та утворюють різні правові наслідки.

Прийняття рішення щодо визначення у місті конкретного балансоутримувача певного об`єкта належить до компетенції Виконавчого комітету Одеської міської ради, та у разі не прийняття рішення з цього питання, балансоутримувачем такого майна (певної земельної ділянки на якій ростуть зелені насадження) є саме Виконавчий комітет Одеської міської ради, який і є відповідальною особою за стан зелених насаджень на території

м. Одеси, у зв`язку із чим на нього покладений обов`язок приймати рішення про видалення зелених насаджень.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 521/11727/18 не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Подібність правовідносин означає, зокрема тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема такі, в яких аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі № 521/11727/18 (постанова від 13 березня 2024 року) предметом спору було відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. У цій справі касаційний суд зазначив, що Згідно з листом Департаменту міського господарства від 17 червня 2020 року балансоутримувач зелених насаджень, розташованих у сквері на Соборній площі, не визначений жодним рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради або Одеською міською радою, а згідно з рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 14 лютого 2008 року N 102 (зі змінами) площа Соборна знаходиться на утриманні КП "Міськзелентрест". З огляду на положення частин першої та другої статті 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 14 лютого 2008 року N 102, а також Статуту КП "Міськзелентрест", саме воно, як створене міською радою підприємство, має забезпечувати належне утримання зелених насаджень у сквері на Соборній площі в м. Одесі».

Отже, у межах справи № 521/11727/18, з огляду на її фактичні обставини, судом встановлено, що Соборна площа м. Одеси, тобто місце, де було заподіяно шкоду здоров`я людини, унаслідок падіння дерева, згідно з рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 14 лютого 2008 року N 102 (зі змінами) знаходиться на утриманні КП "Міськзелентрест", яке має забезпечувати належне утримання зелених насаджень у цьому місці.

З огляду на викладене, висновки щодо застосування норм права, що містяться у вищезгаданій постанові Верховного Суду, на які посилається скаржник, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається, оскільки обставини, встановлені судом в цій справі, суттєво відрізняються від обставин, встановлених у справі № 521/11727/18.

Як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 -вересня 2001 року у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що помилкові доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Одеської міської ради в особі свого представника Володимира Вінюкова залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 14 березня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко