ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 712/8267/24
Провадження № 22-з/821/37/25
категорія: 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Новікова О. М., Сіренка Ю. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Черкаси заяву представника ОСОБА_1 адвоката Дикого Юрія Олеговича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державної казначейської служби України про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

в с т а н о в и в :

04 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Просив суд на підставі ст. 1212 ЦПК стягнути з ТОВ «Фінансова компанія ІнвестКредо», безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 2250,55 грн за рішенням суду.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 225,05 грн виконавчого збору та 180,00 грн витрат виконавчого провадження, а всього 405,05 грн.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія ІнвестКредо» та Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 968,96 грн та витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір якої складає 10000 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 2250,55 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 225,05 грн виконавчого збору та 180,00 грн витрат виконавчого провадження, а всього 405,05 грн.

11 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про постановлення додаткового рішення, а саме: стягнення з ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» 8474 грн, з державного бюджету України 847 грн, за рахунок бюджетних асигнувань, з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 677 грн - витрат на професійну правничу допомогу у справі № 712/8267/24.

Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2024 року доповнено рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2024 року у справі № 712/8267/24.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3373,61 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 595,35 грн.

В апеляційній скарзі, Державна казначейська служба України просила суд рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.11.2024, змінити, скасувавши в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 180 грн витрат виконавчого провадження та доповнивши новим абзацом наступного змісту: стягнути з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 180 грн витрат виконавчого провадження.

Додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.12.2024 у справі за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дикого Ю. О., змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини в наступній редакції: стягнути з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 595,35 грн.

В іншій частині рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.11.2024 та додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.12.2024 залишити без змін.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишено без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2024 року та додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2024 року залишено без змін.

04 березня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Дикий Ю. О. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 2500 грн судових витрат на професійну правову допомогу.

Зазначає, що 06.01.2025 представник позивача у встановлений ухвалою суду від 30.12.2024 десятиденний строк подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правову допомогу, понесені ним на стадії апеляційного провадження у справі у розмірі 2500 грн.

До зазначеного відзиву на апеляційну скаргу Державної казначейської служби України представник позивача долучив докази розміру витрат, які позивач має сплатити за правовий супровід справи у суді апеляційної інстанції.

10 березня 2025 року від Державної казначейської служби України надійшло клопотання про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутня заява позивача про намір подати до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Також до заяви про ухвалення додаткового судового рішення не долучено жодних документів, що підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, звертає увагу суду апеляційної інстанції, що Казначейством фактично оскаржувався спосіб та порядок стягнення на користь позивача 180 грн витрат виконавчого провадження та судових витрат в сумі 595,35 грн, водночас, право позивача на отримання зазначених коштів Казначейством не оскаржувалась, а тому вимога у стягненні на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою.

Тим більше, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн є явно завищеними щодо суми 775,35 грн, оскільки у 3,22 рази перевищують зазначену суму спосіб та порядок стягнення якої переглядався апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення (додаткової постанови), колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України).

Додаткове рішення суду - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 14 вересня 2021 року у справі № 204/6564/19, від 09 листопада 2021 року у справі № 648/2776/20.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. (Постанова Великої Палати Верховного Суду справа №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).

Так, відповідно положень ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витратна адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 3, ч. 5 та ч. 9 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в п. 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21

Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердження таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18.

На підтвердження понесення витрат, до відзиву на апеляційну скаргу, який наданий у визначений законом строк, в підтвердження витрат на правничу допомогу адвокатом Диким Ю. О. надано: копію додаткової угоди № 2 від 03.01.2025 до Договору від 14.02.2024, де визначено гонорар адвоката за представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції у розмірі 2500 грн, копія акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 03.01.2024, де загальна вартість наданої адвокатом Диким В. А. правничої допомоги за період з 30.12.2024 до 03.01.2025 склала 2500 грн, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Також суду надано ордер на надання правничої (правової) допомоги № 0042810 від 28.06.2024 до Договору від 14.02.2024 на представництво адвокатом Диким Ю. О. інтересів ОСОБА_1 в місцевих судах, апеляційних судах та Верховному Суді.

З викладеного вбачається, що адвокатом Диким Ю. О. надано докази в підтвердження надання правничої допомоги у визначеному законом порядку.

Проте, враховуючи співмірність складності справи обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, враховуючи межі оскарження рішень суду першої інстанції, обґрунтовані доводи Державної казначейської служби щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу із складністю справи та розміром оскаржуваної суми, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що зазначені заявником витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 грн слід зменшити до 500 грн, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись ст. ст. 270, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Дикого Юрія Олеговича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 - 500 грн витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Текст додаткової постанови складено 14 березня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. М. Новіков

Ю. В. Сіренко