Житомирський апеляційний суд
Категорія 60 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/12023/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів в порядку спадкування, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати грошові кошти в сумі 294 471,49 грн., які були неотримані за життя її батьком пенсійних виплат, нарахованих відповідачем на виконання рішень Житомирського окружного адміністративного суду у справах №240/9502/21, №240/33791/21 та №240/11139/23 спадковим майном після смерті ОСОБА_2 ;

- стягнути з ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на її користь 294 471,49 грн., невиплаченої в повному обсязі пенсії її батьку, яка входить до спадкового майна, на отримання якої вона має право, як єдина спадкоємиця за законом після смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначала, що її батькові ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 було призначено пенсію, згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Вказує, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 у справі №240/9502/21, яке набрало законної сили, зобов`язано ГУ ПФ України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії станом на 01.01.2018, виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Також зазначає, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі №240/33791/21, яке набрало законної сили, зобов`язано ГУ ПФ України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії, з урахуванням складових грошового забезпечення, станом на 05.03.2019, відповідно до складових, зазначених у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 за вих. ХЗ 62413 від 22.07.2021. Крім того звертає увагу на те, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі №240/11139/21, яке набрало законної сили, зобов`язано ГУ ПФ України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату у розмірі 2000 грн ОСОБА_2 з урахуванням виплачених сум з 25 жовтня 2022 року. Зазначені вище рішення набрали законної сили за життя спадкодавця ОСОБА_2 .

Стверджує, що на виконання рішення суду у справі №240/9502/21 ОСОБА_2 було перераховано пенсію з січня 2018 року, однак фактично в повному розмірі вона виплачувалась лише з грудня 2021 року, а перерахована на виконання рішення суду заборгованість по невиплаченій в повному обсязі пенсії за період з 01 січня 2018 року по 01 грудня 2021 року в розмірі 41 481,00 грн не була виплачена. Зазначає, що на виконання рішення суду у справі №240/33791/21 ОСОБА_2 було перераховано пенсію з квітня 2019 року, однак фактично в повному розмірі вона виплачувалась лише з липня 2022 року, а перерахована на виконання рішення суду заборгованість по невиплаченій в повному обсязі пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 01 липня 2022 року в розмірі 232 538,88 грн не була виплачена. Вказує, що на виконання рішення суду у справі №240/11139/23 ОСОБА_2 було перераховано пенсію з 25 жовтня 2022 року, однак фактично в повному розмірі вона виплачувалась лише з вересня 2023 року, а перерахована на виконання рішення суду заборгованість по невиплаченій в повному обсязі пенсії за період з 25 жовтня 2022 року по 01 вересня 2023 року в розмірі 20 451,61 грн не була виплачена.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько ОСОБА_2 помер. Загальний розмір заборгованості по нарахованій, але не виплаченій за життя ОСОБА_2 пенсії складає 294 471,49 грн. Звертає увагу на те, що вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті батька. Вказує, що 02 квітня 2024 року у встановлений Законом шестимісячний строк, вона, як донька померлого пенсіонера МО звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області з вимогою провести їй виплату недоотриманої її батьком суми пенсійних виплат, нарахованих на виконання рішень Житомирського окружного адміністративного суду у справах №240/9502/21, №240/33791/21 та №240/11139/23. Зазначає, що 15 травня 2024 року за вих. №11787-9813/В-02/8-0600/24 від 29.04.2024 ГУ ПФ України в Житомирській області, їй повідомлено, що у разі зміни сторони виконавчого провадження та визнання її стягувачем по справі буде проведена виплата нарахованих сум за вказаними рішеннями судів, при надходженні фінансування. Враховуючи вищевикладене просила позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 в сумі 294 471,49 грн. Стягнуто з ГУ Пенсійного фонду в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області з 02.05.2004 та отримував пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначає, що захищаючі свої права за життя спадкодавець звернувся з позовами до Житомирського окружного адміністративного суду, та згідно з рішеннями якого були здійснені перерахунки його пенсії, а саме: - по рішенню Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/9502/21 від 11.11.2021 на суму 41 841,00 грн.; - по рішенню Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/33791/21 від 21.06.2022 на суму 232 538,88 грн.; - по рішенню Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/11139/23 від 18.03.2023 на суму 20 451,61 грн., в загальному сума, що підлягала виплаті становить 294 471,49 грн. Звертає увагу на те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. Вважає, що у цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкування, а через інший юридичний склад. Вказує, що законодавець передбачив випадок, за якого особа може звернутись до пенсійного органу у позасудовому порядку в межах адміністративної процедури за виплатою нарахованих, але невиплачених сум пенсії, за умови, якщо така особа звернулась не пізніше шести місяців з дня смерті пенсіонера. Зазначає, що спір, що виник у цій справі стосується оскарження позивачем рішення та дій ГУ ПФУ в Житомирській області, як суб`єкта владних повноважень, що наділений владними управлінськими функціями щодо члена сім`ї померлого, якому нарахована, але не виплачена пенсійним органом пенсія і щодо виплати саме цих сум було прийнято акт індивідуальної дії, який має для позивача обов`язковий характер його виконання. Вважає, що спір у даній справі стосується публічно-правових відносин між суб`єктом владних повноважень та позивачем. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 у справі №240/9502/21, яке набрало законної сили, зобов`язано ГУ ПФ України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії станом на 01.01.2018, виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Також, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі №240/33791/21, яке набрало законної сили, зобов`язано ГУ ПФ України в Житомирські області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії, з урахуванням складових грошового забезпечення, станом на 05.03.2019, відповідно до складових, зазначених у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 за вих. ХЗ 62413 від 22.07.2021.

Крім того, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі №240/11139/21, яке набрало законної сили, зобов`язано ГУ ПФ України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату у розмірі 2000 грн ОСОБА_2 з урахуванням виплачених сум з 25 жовтня 2022 року.

На виконання рішення суду у справі №240/9502/21 ОСОБА_2 було перераховано пенсію з січня 2018 року, однак фактично в повному розмірі вона виплачувалась лише з грудня 2021 року, а перерахована на виконання рішення суду заборгованість по невиплаченій в повному обсязі пенсії за період з 01 січня 2018 року по 01 грудня 2021 року в розмірі 41 481,00 грн не була виплачена.

На виконання рішення суду у справі №240/33791/21 ОСОБА_2 було перераховано пенсію з квітня 2019 року, однак фактично в повному розмірі вона виплачувалась лише з липня 2022 року, а перерахована на виконання рішення суду заборгованість по невиплаченій в повному обсязі пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 01 липня 2022 року в розмірі 232 538,88 грн не була виплачена.

На виконання рішення суду у справі №240/11139/23 ОСОБА_2 було перераховано пенсію з 25 жовтня 2022 року, однак фактично в повному розмірі вона виплачувалась лише з вересня 2023 року, а перерахована на виконання рішення суду заборгованість по невиплаченій в повному обсязі пенсії за період з 25 жовтня 2022 року по 01 вересня 2023 року в розмірі 20 451,61 грн не була виплачена.

ОСОБА_2 помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09.09.2023.

Загальний розмір заборгованості по нарахованій, але не виплаченій за життя ОСОБА_2 пенсії складає 294 471,49 грн.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.07.1977 та єдиною спадкоємицею за законом, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Сєтака В.Я., за №636/02-14 від 01.04.2024 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.04.2024.

02 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області з вимогою провести їй виплату недоотриманої її батьком суми пенсійних виплат, нарахованих на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/9502/21, №240/33791/21 та 240/11139/23.

Проте, 15 травня 2024 року за вих. №11787-9813/В-02/8-0600/24 від 29.04.2024 ГУ ПФ України в Житомирській області, ОСОБА_1 повідомлено, що у разі зміни сторони виконавчого провадження та визнання її стягувачем по справі буде проведена виплата нарахованих сум за вказаними рішеннями судів, при надходженні фінансування.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що перерахована пенсія, на виконання рішень Житомирського окружного адміністративного суду у справах №240/9502/21, №240/33791/21 та №240/11139/23 ОСОБА_2 в сумі 294 471,49 грн., яка належала ОСОБА_2 , але не була ним одержана за життя, повинна бути віднесена до спадкового майна та стягнута з ГУ ПФУ в Житомирській області на користь ОСОБА_1 , як єдиного спадкоємця після смерті її батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не виключають застосування ЦК України про включення до складу спадщини нарахованої, але неодержаної спадкодавцем за життя пенсії, у разі відсутності у померлого членів сім`ї.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зміст вказаних вище норм узгоджується з положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

У статті 1227 ЦК встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Вказані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 (провадження №6111268сво20)).

Право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 (провадження №61-11268сво20)).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша ст. 18 ЦПК України).

Тлумачення ст. 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити нарахування та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень ст. 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації, коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 січня 2024 року в справі №295/4158/23.

Таким чином, відсутність у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», прийнятому до ЦК України, норми, аналогічної тій, що передбачена у статті 1227 ЦК України щодо включення нарахованої, але неодержаної пенсії, до складу спадщини за відсутності членів сім`ї, не скасовує приписів статті 1227 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №243/2069/19.

Аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі№286/3516/16-ц, провадження №14-95цс19).

Крім того, статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як вбачається з відповіді ГУ ПФУ в Житомирській області від 29.04.2024 недоотримана сума пенсії ОСОБА_2 складає 294 471,49 грн (41 481,00 грн + 232 538,88 грн + 20 451,61 грн).

Після смерті отримувача пенсії ОСОБА_2 відкрилася спадщина.

Згідно довідки приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Сєтака В.Я. за №636/02-14 від 01.04.2024 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.04.2024 єдиною спадкоємницею, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його донька - ОСОБА_1 .

Аналізуючи викладені норми закону, суд першої інстанції вірно вважав, що позивач як спадкоємець має право отримати такі виплати шляхом їх стягнення з відповідача.

Доводи апеляційної скарги ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області є помилковими, оскільки законність і обґрунтованість судового рішення не може ставитися в залежність від порядку його виконання органом, на який законом покладено відповідний обов`язок.

Посилання апелянта на те, що згідно зі статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника є помилковими, оскільки, як йшлося вище, відсутність у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», прийнятому до ЦК України, норми, аналогічної тій, що передбачена у статті 1227 ЦК України щодо включення нарахованої, але неодержаної пенсії, до складу спадщини за відсутності членів сім`ї, не скасовує приписів статті 1227 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва є помилковими та власним тлумаченням вимоги ст. 1219 ЦК України. Згідно практики Верховного Суду, зокрема Великої Палати, законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц, провадження 14-95цс19).

Посилання апеляційної скарги на те, що спір у даній справі стосується публічно-правових відносин є необґрунтованими з огляду на наступне.

У постанові від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц Велика Палата Верховного Суду встановила, що у грудні 2016 року фізична особа звернулася до суду з позовом до органу пенсійного фонду про стягнення суми неотриманих спадкодавцем пенсійних виплат. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 31 січня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з органу пенсійного фонду на користь позивача неодержані її чоловіком за життя кошти, а саме: підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, передбачене статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачену ст. 51 цього Закону, за період із 04 лютого по 31 липня 2014 року в загальній сумі 14 979,52 грн. У квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга органу пенсійного фонду, в якій останній, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати. Касаційну скаргу мотивовано тим, що спір повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства, оскільки спір виник щодо оскарження дій відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду, проаналізувавши правовідносини, що виникли у цій справі, дійшла висновку, що вказаний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки у цій справі предметом позову є майнова вимога позивача, що стосується визнання за нею право власності на майно - грошові кошти, які належали до виплати її померлому чоловіку.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №808/1346/18. Суд у цій справі виходив з того, що на дату смерті батька позивачки судові рішення про здійснення перерахунку його пенсії відповідачем виконані не були. Вказане стало підставою для звернення до адміністративного суду з позовом до органу пенсійного фонду про визнання бездіяльності відповідача протиправною і зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до постанов Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 04 серпня 2009 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2010 року. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду вказала, що спори, предметом яких є майнова вимога позивача щодо визнання, зокрема, в порядку спадкування, права власності на грошові кошти, мають приватноправовий характер і підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Крім того, такий підхід застосований також Верховним Судом, зокрема, у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі №355/323/17, де суд, вирішуючи питання наявності у особи права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії) її померлого чоловіка вказав, що аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але неодержаної пенсії (доплат до пенсії). Суд виходив з того, що оскільки особі за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі постанов Березанського міського суду Київської області від 12 серпня 2009 року та Апеляційного суду Київської області від 04 серпня 2011 року, позивач як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті, а тому набула права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії). Суд також наголосив, що стягнення у судовому порядку нарахованої на підставі вказаних рішень, але невиплаченої спадкодавцю за життя суми пенсії, не призведе до подвійного стягнення з держави одних і тих самих сум.

Подібні висновки щодо розгляду спорів, які стосуються виплати недоодержаних сум пенсії, в порядку цивільного судочинства за позовом спадкоємця до органу пенсійного фонду, неодноразово висловлені Великою Палатою Верховного Суду також у постанові від 26 червня 2019 року у справі №284/252/17 (позов про стягнення з органу пенсійного фонду у порядку спадкування неодержані за життя спадкодавиці (матері позивача) підвищення до пенсії й додаткової пенсії, щорічної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування), а також Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 квітня 2022 року у справі №428/3913/20 (позов про стягнення недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера в порядку спадкування), від 30 листопада 2022 року справа №638/19167/19 (спір щодо стягнення спадщини у вигляді недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера).

Відтак, враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що тільки у змагальному судовому процесі, суд відповідної юрисдикції має можливість, зокрема, встановити, необхідні для вирішення спору щодо виплати недоотриманої за життя суми пенсії, фактичні обставини, зокрема:

- поточну суму заборгованості органу пенсійного фонду, яка виникла, зокрема, у зв`язку з невиконанням рішення суду за життя пенсіонера, шляхом витребування у органу пенсійного фонду відповідної довідки із зазначенням конкретної суми, яка залишилася невиплаченою;

- статус позивача у справі щодо стягнення недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (член сім`ї/особа, що перебувала на утриманні померлого пенсіонера/спадкоємець);

- наявність інших осіб з аналогічним статусом, які також претендують/мають право на отримання недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера;

- дату звернення позивача із заявою до пенсійного фонду про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера;

- процедури, за якої у особи виникло відповідне право (суд має встановити, в якому порядку особа звернулася за недоотриманою пенсією у зв`язку зі смертю пенсіонера - як член сім`ї, який проживав разом із пенсіонером на день його смерті/особа, яка перебувала на його утриманні або як спадкоємець).

З огляду на вищенаведені висновки, враховуючи відповідне законодавче регулювання та судову практику, що склалася при вирішенні спірних правовідносин аналогічного характеру, а також беручи до уваги необхідність дотримання критерію ефективності у правовідносинах щодо захисту осіб, що наділені правом отримання нарахованих, але неодержаних за життя пенсіонера сум пенсії, колегія суддів доходить висновків, що вимоги позивача про стягнення неотриманої суми пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом, не можуть бути вирішені за правилами КАС України, а підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об`єктивний склад, права та обов`язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оскаржуваним рішенням та посилання які містяться в ній є власним трактуванням норм законодавства, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується колегія суддів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 17 березня 2025 року.

Головуючий

Судді