Справа № 523/25/22
Провадження №2/523/406/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"12" березня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Березніченко В.Є.

представника позивача Танасійчука І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, шляхом знесення самочинного збудованого об`єкту,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Одеська міська рада (далі ОМР) звернулась до суду з позовними вимогами, в яких просить:

зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що Одеській міській раді стало відомо, що порушується право власності територіальної громади на земельну ділянку у зв`язку із самочинним будівництвом об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 . Так, управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради листом від 24.06.2020 року № 01-15/36р повідомлено, що під час проведення комісійного обстеження об`єкту за вказаною вище адресою, встановлено виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва п`ятиповерхової будівлі на земельній ділянці територіальної громади м. Одеси. На момент обстеження було зведено чотири поверхи та залізобетонний каркас п`ятого поверху. Матеріал стін - газобетонні блоки, про що складено відповідний акт обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси, а також зроблено фотофіксацію самочинного будівництва.

На думку представника Одеської міської ради такі дії порушують права власності на земельну ділянку територіальної громади та є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Від відповідачів не надходило відзиву та/або пояснень на позовні вимоги.

Юридичний департамент Одеської міської ради письмові пояснення по справі не надавав.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 14.01.2022р. було відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 14.01.2022р. за клопотанням представника позивача були забезпечені позовні вимоги, шляхом накладення арешту на 29/50 частин будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 та встановленням заборони здійснювати будь-які дії з реєстрації вказаної нерухомості.

Ухвалою суду від 07.11.2023р. було закрито провадження у справі за позовними вимогами Одеської міської ради до ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, в зв`язку з тим, що остання померла до відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 11.12.2023р. підготовче провадження було закрито та призначено розгляд справи за участі сторін.

Внаслідок відсутності відомостей про належне сповіщення відповідача по справі, відсутності електроживлення в суді, розгляд справи неодноразово відкладався.

ІІІ. Позиції сторін.

Представники ОМР позовні вимоги підтримав, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи направлялись повідомлення належним чином. Згідно поштових повідомлень, адресати за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судових повісток належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК).

За згодою представника позивача та за відсутності відзиву відповідача на позовну заяву справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, дійшов такого висновку.

З матеріалів справи, зокрема з листа комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 02.11.2021 року № 4550-02/642 вбачається, що право власності на 21/50 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору на право забудови від 01.11.1939 року (дата реєстрації 12.10.1963 року, в книзі 99 - стор. 11- р. № (149) 10515), інші 29/50 частин вказаного будинку зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 14.04.2001 року № 1531 (дата реєстрації 20.04.2001 року, в книзі 134 - стор. 168 - р. № 10515).

Відповідно до договору на право забудови від 01.11.1939 року ОСОБА_3 надано в користування земельну ділянку площею 387,5 кв.м., термінам на 30 років, для будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_1 , 80% отриманої земельної ділянки підлягало засадженню зеленими насадженнями.

Рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих від 24.06.1959 року № 949 дозволено ОСОБА_3 реконструювати збудований відповідно до договору на право забудови від 01.11.1939 року будинок.

12.10.1963 року ОСОБА_3 на підставі згаданого вище договору зареєстрував за собою право власності на будинок загальною площею 51,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

14.11.1963 року ОСОБА_3 подарував 29/50 частин будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 25.12.1992 року спадкоємцем 29/50 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , став ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем 29/50 частин вказаного об`єкту стала ОСОБА_7 . У подальшому ОСОБА_8 подарувала 29/50 частин домоволодіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 .

Із наведеного вбачається, що спадкоємці 21/50 частини вказаного домоволодіння відсутні, а інші 29/50 частин наразі знаходиться у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дата реєстрації 20.04.2001 року, в книзі 134 - стор. 168 - р. № 10515).

Однак,25.06.2020 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради листом від 24.06.2020 року № 01-15/36р повідомило, що під час проведення комісійного обстеження об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва п`ятиповерхової будівлі на земельній ділянці територіальної громади м. Одеси. На момент обстеження було зведено чотири поверхи та залізобетонний каркас п`ятого поверху. Матеріал стін - газобетонні блоки, про що складено відповідний акт обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси, а також зроблено фотофіксацію самочинного будівництва.

29.07.2020 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради листом від 28.07.2020 року № 01-18/868-06 повідомив, що за результатами обстеження встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться земельна ділянка загальною площею орієнтовно 0,02 га, на якій розташовані будівлі з надвірними спорудами, огороджені парканом. Також встановлено, що за вказаною адресою виконуються будівельно-монтажні роботи з будівництва п`ятиповерхової будівлі. На момент обстеження було зведено чотири поверхи та залізобетонний каркас п`ятого поверху.

У Департаменті комунальної власності Одеської міської ради відсутня інформація про прийняття рішення щодо відведення земельної ділянки у власність чи оренду за вказаною адресою.

Одеська міська рада вважає, що здійсненне самочинне будівництво п`яти двоповерхового будинку, який побудовано на земельній ділянці територіальної громади м. Одеси за адресами: АДРЕСА_1 , порушує права та законні інтереси територіальної громади м. Одеси, як власника земельної ділянки, на якій розташовані ці споруди, оскільки перешкоджає здійсненню повноважень щодо володіння, користування та розпорядження відповідною земельною ділянкою та створює умови для її незаконного використання відповідачами.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Земельним кодексом України (ЗК України), зокрема ст.80 згідно якої суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

За змістом ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства тощо.

Статтею 116 ЗК України визначені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності.

З аналізу з положень наведених норм законодавства вбачається, що, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятих в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Як встановлено судом та підтверджено документально, зокрема листом від 28.07.2020 року № 01-18/868-06 Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,02га, встановлено виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва п`ятиповерхової будівлі на земельній ділянці територіальної громади м. Одеси. На момент обстеження було зведено чотири поверхи та залізобетонний каркас п`ятого поверху.

У Департаменті комунальної власності Одеської міської ради відсутня інформація про прийняття рішення щодо відведення земельної ділянки у власність чи оренду за вказаними адресами.

Крім того, позивачем, як органом місцевого самоврядування, стверджується та іншого не спростовано відповідачем, що Одеська міська рада не надавала згоди на будівництво двох двоповерхових будинків за адресами: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради повідомило, що в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання відмову у видачі скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо одержання права на виконання будівельних робіт або прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 .

Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради повідомив, що містобудівні умови та обмеження на об`єкт містобудування за адресами: АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до положень абз. 2 ст. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність» власники та користувачі об`єктів архітектури зобов`язані отримувати в установленому законодавством порядку документ дозвільного характеру, що дає право на виконання робіт, пов`язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об`єкта архітектури.

Здійснення будівельних робіт на об`єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про здійснення самочинного будівництва без документів, що дають право на виконання будівельних робіт та на земельній ділянці, яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси за адресою: АДРЕСА_1 , що не була відведена для цієї мети.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда або інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Враховуючи те, що за змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, а відтак виключає це майно з цивільного обороту.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Пункт 5 вказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-180цс14 об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: 1) земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; 2) відсутній належним чином затверджений проект; 3) під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Зважаючи на викладене слід дійти висновку, що самочинно збудований п`ятиповерховий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , унеможливлює здійснення територіальною громадою м. Одеси правомочностей власника щодо ділянки землі, яка знаходиться під забудовою, що, в свою чергу, є підставою для звільнення земельної ділянки шляхом знесення таких об`єктів.

Отже, наявні у справі докази свідчать про те, що спірна земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, будь-яким особам у власність чи/або користування для будівництва за вказаною адресою не надавалась, здійсненне будівництво п`яти двоповерхового будинку проведено без необхідних на те дозвільних документів, а роботи проведено на земельній ділянці територіальної громади м. Одеси за адресами: АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом, а відтак підлягає знесенню за рахунок осіб, які здійснили таке будівництво.

Таким чином, суд дійшов висновку про ґрунтовність та доведеність заявлених позовних вимог Одеською міською радою.

VІ. Судові витрати.

Згідно ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогами з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені судові витрати, які складаються з суми судового збору в розмірі 2270,00грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, шляхом знесення самочинного збудованого об`єкту - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 2270,00грн.

Відомості про сторін по справі:

Позивач:

Одеська міська рада, місце розташування: м. Одеса Думська площа, 1, ;

Відповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Заочне рішенням може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача(ів), поданою протягом 30 днів з дня складання рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання рішення суду.

Повне рішення суду складено 12 березня 2025р.

Суддя