ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1027/24 Номер провадження 22-ц/814/514/25Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Панченка О.О.,

суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шинкаренко Марини Анатоліївни на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2024 року повний текст судового рішення виготовлено дати не вказано у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

16 лютого 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Просив суд змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , 2006 р.н., на користь ОСОБА_3 з частини всіх видів заробітку на 1/6. Просив також змінити аліменти, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 , 2017 р.н. на користь ОСОБА_4 з частини всіх видів заробітку на 1/6.

02.09.2024 року ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03.09.2024 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів залишено без розгляду.

09.09.2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Шинкаренко М.А. надала Київському районному суду м. Полтави заяву в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 адвокат Шинкаренко М.А.подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 12000 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Шинкаренко М.А.про стягнення з позивача ОСОБА_2 понесених нею витрат на професійну правничу допомогу на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з недоведеності необґрунтованих дій позивача ОСОБА_2 . Звернення ОСОБА_2 до суду за захистом своїх прав, а також його дії, направлені на такий захист, не свідчать про зловживання процесуальними правами.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відтак, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача. Відповідна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2019 року в справі № 546/842/18, від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується. Такий висновок відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 521/3011/18.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про необґрунтованість дій позивача ОСОБА_2 , а тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Шинкаренко М.А.про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.

В матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про недобросовісне виконання позивачем своїх процесуальних обов`язків.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантоване статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

На підставі ст.ст.76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. ст. 13, 257 ЦПК України подання заяви про залишення позовної заяви без розгляду є диспозитивним правом позивача, постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Київського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2024 року залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шинкаренко Марини Анатоліївни залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 березня 2025 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль