Справа № 461/6347/15-ц
Провадження № 2-ві/461/3/25
У Х В А Л А

25.03.2025 року м. Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Мисько Х.М,

за участю секретаря судового засідання Євтушенка В.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача та третьої особи,

яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 - адвоката Дмитренка Володимира Павловича про відвід судді Кротової Ольги Богданівни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пшенична Уляна Вікторівна про визнання договору дарування частини будинку недійсним та скасування державної реєстрації права власності, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування частини будинку недійсним та витребування майна з незаконного володіння,-

в с т а н о в и в :

в провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває цивільна справа №461/6347/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пшенична У.В. про визнання договору дарування частини будинку недійсним та скасування державної реєстрації права власності, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування частини будинку недійсним та витребування майна з незаконного володіння.

06.03.2025 року представник позивачки ОСОБА_1 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 - адвокат Дмитренко В.П. через систему «Електронний суд» подав заяву, в порядку ч.2 ст.39 ЦПК України, про відвід головуючого судді Кротової О.Б. на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України у зв`язку з наявністю, на його думку, обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

В обґрунтування заяви покликається та на, що що у вказаній цивільній справі комісією експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Посільським О.О., Малєй О.С. та Ковальчук Л.І. складено висновок експертів від 05.02.2024 №23130/23-34/1454/24-34 за результатами проведення судово-технічної експертизи документів. У вказаному висновку судовими експертами Посільським О.О., Малєй О.С. та Ковальчук Л.І., в порушення вимог ч.6 ст.102 ЦПК, у поєднанні з ч.2 ст.10, ч.2 ст.12 Закону України «Про судову експертизу», не зазначено про свою спеціальність, за якою кожним з них отримана вища освіта другого рівня за ступенем магістра. Натомість, відомості про спеціальність за вищою освітою зазначені у всіх без винятку інших експертних висновках, наявних у матеріалах справи, а саме: висновку від 02.10.2017 №4901 криміналістичного почеркознавчого дослідження, проведеного судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Кучинською В.О.; висновку від 26.12.2016 №2983 криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів за матеріалами цивільної справи №461/6347/15-ц, складеному судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Кучинською В.О.; висновку від 03.11.2018 №19/К комісійної судово-психіатричної експертизи, складеному експертами Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» Королюк Я.О., Гавриш О.Б. та Кашулинською З.В. Зазначає, що на його адвокатські запити до Міністерства юстиції України, в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , отримано відповіді, з яких вбачається, що: відповідно до диплому № НОМЕР_1 від 30.06.2010 про вищу освіту, ОСОБА_5 у 2010 році закінчила Таврійський національний університет ім. В.І. Вернадського і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Хімія» і здобула кваліфікацію хіміка; інформація і копії документів, які її підтверджують щодо спеціальності за вищою освітою судових експертів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наявні у Київському НДІСЕ, оскільки вперше кваліфікація вказаних судових експертів за експертною спеціальністю 2.2 - дослідження матеріалів документів, присвоювалась експертно-кваліфікаційною комісією Київського НДІСЕ, яка діяла відповідно до Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.08.2005 №86/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.08.2005 за №882/11162, та Положення про експертно-кваліфікаційну комісію та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2015 №301/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.03.2015 за №249/26694 (редакція станом на 2017 рік), на розгляд якої подавалися матеріали особової справи працівника установи (копія диплома про відповідну вищу освіту з додатком до нього за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче спеціаліста, а у разі наявності - копії дипломів молодшого спеціаліста, бакалавра з додатками до них). У відповіді Київського НДІСЕ на адвокатський запит також не надано відомостей про спеціальність за вищою освітою експертів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Поряд з цим із висновку експертів №23130/23-34/1454/24-34 вбачається, що судові експерти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 використовували атестовані у Міністерстві юстиції України методики, які стосуються встановлення змін хімічного складу барвних речовин у часі, у зв`язку з чим вважає, що відомості про наявність або відсутність у вказаних судових експертів спеціальності хіміка за їх вищою освітою другого рівня за ступенем магістра, виходячи із стандартів вищої освіти, закріплених в Законі України «Про вищу освіту», мають значення для з`ясування рівня їх компетенції. В судовому засіданні 04.03.2025 року під час допиту судових експертів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 він ставив останнім запитання щодо наявності у них спеціальності хіміка за вищою освітою другого рівня за ступенем магістра, а також найменування вищого навчального закладу, який кожен з них закінчив, та року закінчення, оскільки такі відомості не вдалось отримати на адвокатські запити. Натомість, головуючим суддею Кротовою О.Б. ці питання були перефразовані на питання чи мають кожен з цих експертів спеціальність, яка б дозволяла їм проводити експертизу, оформлену ними висновком експертів №23130/23-34/1454/24-34, що унеможливило з`ясування у вказаних судових експертів їх спеціальності за вищою освітою другого рівня за ступенем магістра. Такі дії головуючого судді Кротової О.Б., які мали місце у судовому засіданні 04.03.2025 року, на думку заявника є продовженням послідовної поведінки вказаного судді у перешкоджанні стороні позивачки та третьої особи довести у змагальному судовому процесі ті обставини, на яких ґрунтуються підстави поданих ними позовів, а також довести недопустимість як доказу висновку експертів №23130/23-34/1454/24-34.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.03.2025 визнано заяву представника позивачки ОСОБА_1 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 - адвоката Дмитренка Володимира Павловича про відвід судді від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пшенична Уляна Вікторівна про визнання договору дарування частини будинку недійсним та скасування державної реєстрації права власності, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування частини будинку недійсним та витребування майна з незаконного володіння,- необґрунтованою.

Питання про відвід судді Галицького районного суду м. Львова Кротової О.Б. передано для її вирішення іншому судді у відповідності до вимог ч. 3 ст. 40 та ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2025 року вирішення питання про відвід судді Кротової О.Б. передано судді Мисько Х.М.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , та представник позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 заяву підтримав повністю, з мотивів, викладених у такій.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти заяви про відвід заперечив, у зв`язку із її необґрунтованістю.

Заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши заяву про відвід судді, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Підстави для відводу судді визначені ст.ст.36,37 ЦПК України.

Так, відповідно до положень ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, за умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Підстави для відводу судді можуть мати об`єктивний чи суб`єктивний характер.

Пряма чи побічна заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою як для відводу, так і для самовідводу. Заінтересованість може мати юридичний або побутовий характер. Юридична заінтересованість судді має місце, якщо від результату вирішення спору у нього виникнуть, зміняться або припиняться певні права або обов`язки. Побутова або фактична заінтересованість полягає в тому, що рішення суду може мати вплив на особисті стосунки судді з оточуючими.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Крім того, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007року про незалежність судової влади визначено, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. А тому, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про судоустрій України» судді при здійсненні правосуддя незалежні від будь-якого впливу, нікому не підзвітні і підкоряються лише закону. Органи та посадові особи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, громадяни та їх об`єднання, а також юридичні особи зобов`язані поважати незалежність суддів і не посягати на неї. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдати шкоди їх авторитету чи вплинути на неупередженість суду забороняється і тягне передбачену законом відповідальність. Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону.

Обґрунтовуючи заяву про відвід, заявник покликається на те, що 04.03.2025 року під час допиту судових експертів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ним поставлено останнім запитання щодо наявності у них належної спеціальності, а також найменування та рік закінчення вищого навчального закладу, який кожен з них закінчив, оскільки такі відомості не вдалось отримати на адвокатські запити. Натомість, на думку заявника, головуючим суддею Кротовою О.Б. ці питання були перефразовані таким чином, що це унеможливило з`ясування у вказаних судових експертів їх спеціальності за вищою освітою другого рівня за ступенем магістра.

Надаючи оцінку заяві про відвід, суд ураховує положення ч.5 ст.12, ч.2 ст.214 ЦПК України, за якими, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків; головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Як визначено ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічна думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З огляду на викладене прийняття суддею будь-яких рішень при розгляді цивільної справи є його прямим обов`язком, а незгода заявника з такими не зумовлює відвід судді.

Аналізуючи підстави, які зазначені заявником для відводу судді, суд вважає, що вони не є такими, що свідчать про упередженість судді, оскільки заявником не доведено конкретних фактів та наслідків цих фактів (обставин), які можуть вплинути на об`єктивність і упередженість розгляду даної справи, а фактично є надуманими.

За відсутності підстав, передбачених ст.36 ЦПК України, суд не вправі задовольняти необґрунтовану заяву про відвід, оскільки таке суперечитиме основним засадам цивільного процесуального законодавства, вимогам, встановленим Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та Кодексом суддівської етики.

За таких обставин, дослідивши заяву, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявником не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді Кротової О.Б. при розгляді даної цивільної справи, відтак заявлений відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 38-40, 182, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 - адвоката Дмитренка Володимира Павловича про відвід судді Кротової Ольги Богданівни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пшенична Уляна Вікторівна про визнання договору дарування частини будинку недійсним та скасування державної реєстрації права власності, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування частини будинку недійсним та витребування майна з незаконного володіння - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 26.03.2025 року.

Суддя Х.М.Мисько