УХВАЛА

11 березня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/6113/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Стрижеуса А. М.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва

від 24 жовтня 2022 року

в складі судді Оксюти Т. Г.

у цивільній справі №760/14310/22 Солом`янського районного суду м. Києва

за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича

про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку,

стягувач - Акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК",

У С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2022 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва (далі - приватний виконавець) Павлюк Н. В. звернувся до суду з поданням про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

В обґрунтування подання зазначав, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 (після зміни прізвища " ОСОБА_1 ") та ОСОБА_2 (після зміни прізвища " ОСОБА_2 ") на користь ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" заборгованості в розмірі 3 051 259,81 грн. В ході виконавчого провадження проведено виконавчі дії на виявлення майна боржника, за рахунок якого можливо стягнути заборгованість. За результатами проведених виконавчих дій приватному виконавцю стало відомо, що боржнику ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 68,9 кв.м., яка не зареєстрована за нею у визначеному законом порядку. Іншого майна, на яке б можливо було звернути стягнення приватним виконавцем не виявлено.

Приватний виконавець Павлюк Н. В., посилаючись на викладене, а також на те, що вжиті ним інші заходи, зокрема звернення стягнення на майно та кошти боржника, не призвели до повного виконання рішення суду, просив звернути стягнення на квартиру боржника, право власності на яку не зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 68,9 кв.м.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року подання задоволено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , як особа, яка не приймала участі у справі, але вважає, що оскаржуваним судом рішенням порушено його права та законні інтереси, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що під час перебування його у шлюбі з ОСОБА_2 остання у 2008 році набула у власність квартиру АДРЕСА_1 . На придбання квартири він надавав свою згоду, що зазначено безпосередньо в договорі купівлі-продажу квартири від 24.04.2008. Вважав, що за таких обставин дана квартира у відповідності до вимог ст. 60 СК України є їх спільною сумісною власністю з ОСОБА_2 , оскільки право особистої приватної власності на квартиру за останньою не визнано, а право спільної власності подружжя на квартиру не припинялося.

Зазначав, що з огляду на презумпцію, що набуте під час шлюбу майно є спільною сумісною власністю подружжя, то в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 суд міг звернути стягнення виключно на те майно, яке належить боржнику ОСОБА_2 та в розмірі, який відповідав би її частці у спільному майні - 1/2 частина спірної квартири.

Також зазначав, що суд не зміг звернути стягнення на всю квартиру, як таку що належить виключно боржнику у виконавчому провадженні, оскільки частка ОСОБА_1 , як співвласника, в квартирі виділена не була, виконавець в порядку ст. 443 ЦПК України не звертався до суду з відповідним поданням та відсутнє судове рішення про визначення часток співвласників спірної квартири, в тому числі боржника ОСОБА_2 .

Зауважив, що при постановленні ухвали викладених обставин судом першої інстанції не було враховано, чим порушено його права, як співвласника квартири, на яку звернуто стягнення, та поруч з цим його не було залучено до участі у справі.

Також в обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що 09.02.2022 приватним виконавцем Павлюком Н. В. відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа №2-3227/12, виданого 23.01.2014 Солом`янським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" заборгованості за кредитним договором від 27.06.2008 у розмірі 3 051 259,81 грн. Проте виконавче провадження НОМЕР_1 відкрито щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_2 , а відносно нього виконавчий документ до виконання не пред`являвся та виконавче провадження не відкривалося.

За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні подання.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Боржник ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася (а. с. 185).

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Н. В., належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився (а. с. 173, 175).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року задоволено клопотання представника Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" - Ручайської А. М. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Копію ухвали від 19.02.2025 доставлено 20.02.2025 до електронного кабінету Ручайської А. М. в підсистемі "Електронний суд" (а. с. 169-171).

В судовому засіданні 11.03.2025 представник Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" - Ручайська А. М. до відеоконференції не приєдналася. Відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Ураховуючи викладене та згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності боржника ОСОБА_2 , приватного виконавця Павлюка Н. В. та представника стягувача Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК".

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника ОСОБА_8, дослідила матеріали справи, перевірила законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю, з наступних підстав.

У справі, що переглядається, апеляційну скаргу подано ОСОБА_1 , тобто особою, яка не брала участі у справі, але вважає, що оскаржуваною ухвалою порушено його права та законні інтереси.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою про скасування ухвали суду першої інстанції від 24.10.2022, ОСОБА_1 посилався на те, що під час його перебування у шлюбі з ОСОБА_2 остання у 2008 році набула у власність квартиру АДРЕСА_1 . На придбання квартири він надавав свою згоду, що зазначено безпосередньо в договорі купівлі-продажу квартири від 24.04.2008. Вважав, що за таких обставин дана квартира у відповідності до вимог ст. 60 СК України є їх спільною сумісною власністю з ОСОБА_2 , оскільки право особистої приватної власності на квартиру за останньою не визнано, а право спільної власності подружжя на квартиру не припинялося. Зазначав, що з огляду на презумпцію того, що набуте під час шлюбу майно є спільною сумісною власністю подружжя, то в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 суд міг звернути стягнення виключно на те майно, яке належить боржнику ОСОБА_2 та в розмірі, який відповідав би її частці у спільному майні - 1/2 частина спірної квартири.

Також зазначав, що його частка, як співвласника, в квартирі виділена не була, виконавець в порядку ст. 443 ЦПК України не звертався до суду з відповідним поданням та відсутнє судове рішення про визначення часток співвласників спірної квартири, що свідчить про передчасність звернення стягнення на всю квартиру.

На думку скаржника, дані обставини вказують на те, оскаржувана ухвала порушує його права та законні інтереси, як співвласника квартири, на яку звернуто стягнення, тоді як його не було залучено до участі у справі.

Проте, колегія суддів вважає безпідставними такі доводи скаржника, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. У разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Верховний Суд в постанові від 11.07.2018 у справі №911/2635/17 зазначив, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та/або обов`язків цієї особи (тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник) або міститься судження про права та/чи обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення є висновки суду про права та/чи обов`язки цієї особи або якщо у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про її права та/чи обов`язки. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, в її мотивувальній частині відсутні висновки суду про права та/чи обов`язки ОСОБА_1 .

В резолютивній частині оскаржуваної ухвали також відсутні вказівки про права та/чи обов`язки ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні підстави звернення стягнення на всю квартиру, придбану ОСОБА_2 в шлюбі, оскільки 1/2 частина квартири належить йому, виходячи із презумпції спільної власності подружжя та рівності часток, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

З матеріалів справи вбачається, що 24.04.2008 між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №72/08-Ж.

В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором, між банком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08.06.2012 солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованості за кредитним договором №131/08-Ж від 27.06.2008 в сумі 3 051 259,81 грн.

Отже, у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично виникло спільне зобов`язання за кредитним договором.

На виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н. В. перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Солом`янським районним судом м. Києва 23.01.2014, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованості за кредитним договором №131/08-Ж від 27.06.2008 в сумі 3 051 259,81 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що 24.04.2008 (день укладення кредитного договору та договору поруки) на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 . В пункті 8 цього договору зазначено, що чоловік покупця - ОСОБА_1 надав згоду своїй дружині на купівлю зазначеної в договорі квартири. Згода на купівлю квартири викладена в заяві, засвідченій 21.04.2008 приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О. О. (а. с. 16).

Відповідно до частини другої статті 73 СК України, стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. За спільними зобов`язаннями подружжя останнє відповідає усім своїм майном.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Сукупний аналіз наведених обставин та положень закону вказує на те, що укладення ОСОБА_1 договору поруки, яким останній поручився за виконання боржником ОСОБА_2 кредитних зобов`язань, надання ним згоди на укладення дружиною договору купівлі-продажу свідчить про те, що він повинен був усвідомлювати зміст зобов`язань за кредитним договором та договором поруки, а також наслідки неналежного виконання зобов`язання, зокрема, і можливість звернення стягнення на майно - всю квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи скаржника про наявність підстав для скасування ухвали суду про звернення стягнення на квартиру. З цих же підстав є неспроможними і доводи скаржника про те, що без визначення частки в майні є передчасним вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Крім того, на час вирішення питання про звернення стягнення на квартиру в матеріалах справи відсутні докази і апеляційна скарга не містить таких доводів, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існував спір про право власності на цю квартиру.

В постанові від 30.10.2023 у справі №755/4511/19 Верховний Суд дійшов висновку, що лише за наявності спору про право власності на майно, що є предметом звернення стягнення, обов'язковим є визначення частки майна боржника в цьому майні. При цьому, за наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваною ухвалою від 24.10.2022 не порушено права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 .

Як вказувалося вище, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 362, 374, 383, 384, 389 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст ухвали складено 14 березня 2025 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

А. М. Стрижеус