Провадження №2/524/2482/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2025 рокуАвтозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року до суду звернулося ТОВ «Бізнес Позика» із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 14 квітня 2024 року відповідач ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Бізнес Позика» договір про надання кредиту № 472418-КС-003 в електронній формі.

Відповідно до договору відповідач отримав кредит у розмірі 36 000 грн., строком на 16 тижнів до 04.08.2024 року на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 2,0% в день (стандартна фіксована ставка), у розмірі 1,15956945% в день (знижена фіксована ставка), із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 5400,00 грн., який зобов`язувався повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

Позивач вказав, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, станом на 14.11.2024 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 116 103,90 грн., з яких: 36 000,00 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 74 703,90 грн. заборгованість за процентами та 5400,00 грн. заборгованість за комісією, яку просили стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Одночасно позивач просив витребувати в АБ «Укргазбанк» докази.

Ухвалою судді від 13 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, залучено по справі учасників, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Витребувано від АТ «Укргазбанк» письмові докази.

08 січня 2025 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву. Представник вказав, що позивача не довів, що відповідач дійсно ознайомлений з правила надання споживчих кредитів та з кредитним договором, який підписав у подальшому. Проценти за користування кредитом є завищеними, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. Завлений розмір процентів у 74 703,90 грн. не є співмірним з боргом за кредитом у 36 000,00 грн. Вимога позивача в частині стягнення комісії у розмірі 5400,00 грн. є необґрунтованою. Заявив про часткове визнання позову у розмірі тіла кредиту 36 000,00 грн.

08 січня 2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Вказали щодо правомірності нарахування процентів за кредитом, які були узгоджені з відповідачем, наданий розрахунок боргу ґрунтується на умовах договору. Вказали на судову практику апеляційних судів різних областей, які не є обов`язковими для суду, що розглядає дану справу. Просили позов задовольнити.

У судове засідання представник позивача не прибув. У поданій до суду позовній заяві та у відповіді на відзив просили справу розглядати без участі їх представника, заявлений позов підтримали та просили його задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув повторно з невідомих суду причин. Був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Представники відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не прибули з невідомих суду причин. Повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення сповіщень до електронних кабінетів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступне.

14 квітня 2024 року між позивачем ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 472418-КС-003 про надання кредиту.

Відповідно до договору відповідач отримав кредит у розмірі 36 000 грн., строком на 16 тижнів до 04.08.2024 року на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 2,0% в день (стандартна фіксована ставка), у розмірі 1,15956945% в день (знижена фіксована ставка), із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 5400,00 грн., який зобов`язувався повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

Даний кредитний договір містить відмітку про підписання його відповідачем електронним підписом ідентифікатором UA-8624.

До укладання кредитного договору відповідач ознайомилася із Паспортом кредиту шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-8624, надісланим йому у смс-повідомленні на його телефонний номер НОМЕР_1 .

ТОВ «Бізнес Позика» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором про надання кредиту перерахувавши грошові кошти у розмірі 36 000 грн. на картку позичальника, що була вказана ним в особистому кабінеті.

Факт перерахування грошових коштів ОСОБА_1 підтверджується випискою про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_2 …. НОМЕР_3 , наданою АБ «Укргазбанк» (а.с. 190-210). Доказів зворотного відповідач суду не надав.

Таким чином, позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 14.11.2024 року, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 116 103,90 грн., з яких: 36000,00 грн. заборгованість за кредитом, 74 703,90 грн. заборгованість за процентами та 5400,00 грн. заборгованість за комісією.

Розрахунок розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, наданий позивачем суду, відповідає умовам договору та вимогам закону.

Відповідач не спростовував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав, до позивача із заявою про розірвання кредитного договору не звертався.

Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, перед заповненням заявки та до укладання договору, відповідач самостійно ознайомився з інформацією про умови кредитування, розміщеній на сайті позивача за посиланням: www.bizpozyka.com, створив Особистий кабінет, використовуючи номер телефону ідентифікувалася в ІТС та зайшов в нього і подав заявку на отримання кредиту.

Кредитний договір містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором, який направлявся позичальнику для підписання договору на його мобільний номер телефону, який вказувався ним при реєстрації на сайті як фінансовий, у відповідності до норм статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та статті ст. 207 ЦК України.

Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 підтвердив, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині.

Таким чином, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.

Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача, станом на 14.11.2024 року, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 116 103,90 грн., із яких: 36 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 74 703,90 грн. заборгованість за процентами. При цьому поценти нараховані за денною процентною ставкою у розмірі 2,0%.

Однак суд не в повній мірі погоджується з наданим розрахунком процентів за користування кредитом у зв`язку з наступним.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року, доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Договір про надання кредиту № 472418-КС-003 був укладений 14.04.2024 року, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.

Таким чином, умова укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки у 2,0% в порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.

Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%.

Як вбачається із розрахунку позивача, останнім були нараховані проценти за користування кредитом по дату виготовлення розрахунку заборгованості, тобто по 14.11.2024 року.

Строк кредитування становить 16 тижнів, з 14.04.2024 року по 04.08.2024 року (113 днів). Позивачем нараховано проценти за користування кредитом по 14.11.2024 року (215 днів), тобто поза межами строку кредитування, визначеного договором.

Отже, сума процентів за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 40 680,00 грн. (36 000,00 грн. х 1% х 113 днів), тобто в межах строку кредитування.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак таких вимог банк не заявляв.

За неповернення вказаних сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може наставити відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.

Позивачем не заявлялися позовні вимоги до відповідача щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача комісії, суд зазначає наступне.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.

Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Включення до тексту договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 5400,00 грн., а також подальшу вимогу сплати нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Звідси, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» підлягають частковому задоволенню. Слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту у загальному розмірі 82 080,00 грн., з яких: 36 000,00 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 40 680,00 грн. заборгованість за процентами та 5400,00 грн. заборгованість за комісією.

При цьому позивачу слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за процентами у розмірі 34 023,90 грн. (74 703,90 40 680,00).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при подачі позову до суду сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Судом позов задоволено частково у загальному розмірі 82 080,00 грн, що складає 70,70% від заявленого розміру 116 103,90 грн.

Враховуючи факт часткового задоволення судом позовним вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1712,64 грн. (70,70% від 2422,40 грн.). При цьому, позивачу слід відмовити у стягненні з відповідача судового збору у розмірі 709,76 грн. (2422,40 1712,64).

Сторони у справі не подавали заяви про стягнення будь-яких інших судових витрат.

Даний позов розглянуто в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами у справі доказів.

Керуючись ст. 525, 526, 536, 549, 553-559, 625,626, 1046-1052, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 141, 258, 264, 265, 273, 352 - 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ТОВ «Бізнес Позика» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту № 472418-КС-003 від 14.04.2024 року, що виникла станом на 14.11.2024 року, у розмірі 82 080,00 грн., з яких: 36 000,00 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 40 680,00 грн. заборгованість за процентами та 5400,00 грн. заборгованість за комісією, а також кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1712,64 грн.

Відмовити ТОВ «Бізнес Позика» у задоволенні позову до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за процентами у розмірі 34 023,90 грн. та коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 709,76 грн.

Позивач: ТОВ «Бізнес Позика», , м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. № 26, офіс № 411.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 17 березня 2025 року.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: