Справа № 502/2490/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М. В.

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про

визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності за спадкове майно.

В обгрунтовання поданого позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з:

- земельної ділянки площею 2,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011436, виданого 21.07.2000 року, на підставі рішення 12 сесії ХХІІІ скликання Дмитрівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 04 травня 2000 року №81.

Позивач, відповідно до ст.. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом до майна померлого ОСОБА_2 та прийняв спадщину фактично, оскільки проживав разом зі спадкодавцем за однією адресою на день його смерті.

Позивач, звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини після померлого сина, отримав роз`яснення щодо неможливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, так як було виявлено відсутність правовстановлюючих документів та позивачу рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання.

Оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, то оформити право власності в нотаріальному порядку позивач не має можливості.

В зв`язку з зазначеним позивач просить суд:

- визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,34 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД№ 011436 від 21.07.2000 року, виданого на підставі рішення 12 сесії ХХІІІ скликання Дмитрівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 04 травня 2000 року №81, в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги позивача визнає.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 31.08.1972 року Дмитрівським с/ЗАГС Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що було складено відповідний актовий запис №80 від 31.08.1972 року. Батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , /а.с.5/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , зареєстрованого 14.01.2009 року Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області та виданого повторно 22.10.2024 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 02 від 14.01.2009 року, /а.с.6/.

Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011436, виданого 21.07.2000 року головою Дмитрівської сільської Ради народних депутатів вбачається, що ОСОБА_2 , який мешкає в с. Дмитрівка Кілійського району, на підставі рішення 12 сесії ХХІІІ скликання Дмитрівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 04 травня 2000 року №81 є власником земельної ділянки площею 2,34 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 748, /а.с. 7-8/.

Згідно довідки №64 від 17.03.2025 року наданої старостою виконавчого комітету Кілійської міської ради Дмитрівського старостинського округу №4 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті за вказаною адресою постійно був зареєстрований і проживав батько - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 14/-01-16 від 06.01.2025 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , Кілійською районною державною нотаріальною конторою 10.07.2009 року була заведена спадкова справа №255/2009, однак свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79616219 від 30.12.2024 року. Та Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 79616243 від 30.12.2024 року інформація в Спадковому реєстрі відносно ОСОБА_2 , 1972 року народження, як заповідача відсутня, /а.с.29-30/.

З копії спадкової справи №255/2009, заведеної 10.07.2009 року Кілійською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що заявою №467 від 10.07.2009 року ОСОБА_3 , усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, відмовилась від належної їй частки спадкового майна за законом, яке залишилось після смерті сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , /а.с.20/.

Стосовно встановлення юридичного факту, суд виходить з наступного:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (п. п. 1 і 3).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про підтвердження належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,34 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011436, виданого 21.07.2000 року на підставі рішення 12 сесії ХХІІІ скликання Дмитрівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 04 травня 2000 року №81.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 , суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Як зазначено в п. п. 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до п. п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку та позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, у зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 207, 259, 315 ЦПК України, ст. ст. 16, 1264, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,34 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД№ 011436 від 21.07.2000 року, виданого на підставі рішення 12 сесії ХХІІІ скликання Дмитрівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 04 травня 2000 року №81, в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан