КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 308/33/23 Головуючий у суді першої інстанції - Шевченко Т.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/232/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2023 року по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

У січні 2023 року ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» звернулося до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 03 лютого 2021 року між ПрАТ «СК «Універсальна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3111/261/003892, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Сitroen C3» номерний знак НОМЕР_1 .

22 грудня 2021 року о 08 год. 30 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Fiat» номерний знак НОМЕР_2 на Харківському шосе, 178 у м. Києві, допустив зіткнення з автомобілем «Сitroen C3» номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 11.02.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та відповідно винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та надав всі необхідні документи. На підставі вказаної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт, після чого АТ «СК «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 27 487,41 грн.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП не була застрахована. Тому до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за нанесену шкоду внаслідок ДТП.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 27 487,41 грн в рахунок відшкодування завданих збитків та 2 481,00 грн судового збору.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач ПрАТ «СК «Універсальна» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2023 року і ухвалити нове, яким задовольнити вимоги банку в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Скарга обґрунтована тим, що на момент настання ДТП відповідальність винуватця - ОСОБА_1 не була застрахована, тому у нього виник обов`язок з безпосереднього відшкодування завданої шкоди. Оскільки позивач відшкодував потерпілій стороні завдані збитки, до нього перейшло право вимоги щодо стягнення відшкодування з винуватця ДТП.

Відповідач правом на подання відзиву не скористалася.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України (в редакції, чинній на день подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 27 487,41 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Встановлено, що 03 лютого 2021 року між ПрАТ «СК «Універсальна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3111/261/003892, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Сitroen C3» номерний знак НОМЕР_1 . (а.с. 11)

22 грудня 2021 року о 08 год. 30 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Fiat» номерний знак НОМЕР_2 на Харківському шосе, 178 у м. Києві, допустив зіткнення з автомобілем «Сitroen C3» номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль «Сitroen C3» номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 (а.с. 7).

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 8).

Постанова є чинною.

24 грудня 2021 року до ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» звернувся потерпілий ОСОБА_2 із заявою про настання страхового випадку (а.с. 6).

Відповідно до страхового акту (а.с. 19), рахунку № П_СчТ068970 від 26.12.2021 року ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 27 487,41 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 25091 від 11 січня 2022 року (а.с. 20).

Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

До страховика переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Як видно із матеріалів справи, позивач надав суду належні і допустимі докази на підтвердження завданих збитків, внаслідок ДТП, що сталась з вини відповідача, у вигляді витрат, які власник пошкодженого автомобіля мусив зробити, для відновлення свого майна та які було відшкодовано позивачем у вигляді страхової виплати, відповідачем вказаний розмір збитків не спростовано.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав, визначених статтею 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» , для задоволення позову ПрАТ «СК «Універсальна», оскільки воно здійснило виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу «Сitroen C3» номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , та отримало у межах фактичних витрат право вимоги до винної у ДТП особи - відповідача ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що, відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач мав звертатись із вимогами до МТСБУ.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком суду з таких підстав.

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Апеляційним судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 (винуватця ДТП) на момент ДТП застрахована не була, і в матеріалах справи відсутні докази, що сам водій належить до пільгової категорії осіб, визначених пунктом 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

При цьому МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. У таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування (пункт 41.3 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, за наявності договору добровільного страхування страхувальник (потерпілий) може отримати страхове відшкодування від свого страховика за договором добровільного страхування. При цьому МТСБУ відшкодовує потерпілому частину шкоди, яка не компенсована за договором добровільного страхування, у разі якщо винуватець ДТП (власник транспортного засобу) не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

При відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у винуватця дорожньо-транспортної пригоди страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права звернення до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №554/5837/15-ц).

У справі, що переглядається, встановлено, що за договором добровільного страхування, що є іншим видом страхування, потерпілий отримав страхове відшкодування на відновлення пошкодженого автомобіля від позивача (страховика).

Заподіяння потерпілому шкоди внаслідок винних дій водія у ДТП стало підставою для виникнення деліктного зобов`язання, в якому праву потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондує відповідний обов`язок особи, яка завдала шкоди, відшкодувати заподіяну шкоду. Водночас така ДТП є підставою для виникнення зобов`язання згідно з договором добровільного страхування, в якому потерпілий має право вимоги до страховика (позивач).

Отже, враховуючи викладені норми закону, ПрАТ «СК «Універсальна», набувши право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування за договором добровільного страхування, обґрунтовано звернулося з позовом саме до винуватця ДТП.

З огляду на вимоги закону та встановлені у справі обставини, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги і стягнути на користь позивача відшкодування в порядку регресу у розмірі 27 487,41 грн.

У зв`язку із скасуванням судового рішення і задоволенням позову відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідача витрати позивача по оплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 6202,50 грн.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2023 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 27 487 (двадцять сім тисяч чотириста вісімдесят сім) гривень 41 копійку та судові витрати у розмірі 6202 (шість двісті дві) гривні 50 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді: С.М. Верланов

Т.О. Невідома