Справа № 465/3766/24
Провадження 2/465/166/25
РІШЕННЯ

Іменем України

13.03.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Лозинського Т.-Р.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про розірвання публічного договору оферти та стягнення коштів,-

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про розірвання договору публічної оферти та стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.10.2023 року на веб сайті в мережі Інтернет http://orovskyi-cr.com/ здійснив акцепт оферти та уклав публічний договір оферти про користування сайтом та послугами. 07.10.2023 року ним було здійснено оплату інформаційних та освітніх послуг, за даним договором від 07.10.2023 року, пакет послуг «Поглиблений з куратором» в сумі 18 375 грн. Після цього на веб сайті http://orovskyi-cr.com/ він отримав доступ до навчального ресурсу щодо заробітку на крипто валюті та почав його вивчати. Ознайомившись з навчальними ресурсом він зрозумів, що в ньому є такі ж навчальні матеріали, що і в безкоштовному доступі мережі Інтернет, тому перестав користуватись даним курсом. Вважає, що за договором йому було надано послуги неналежної якості , які містять істотні недоліки, оскільки за плату йому було надано матеріали, які можна отримати безоплатно, а відтак як споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків в розмірі 18 735 грн. Крім того, такими діями відповідачів йому було завдано моральну шкоду, розмір якої оцінює у 10 000 гривень. 24.02.2024 року він звернувся до відповідачів з вимогою про розірвання договору публічної оферти про користування сайтом та послугами та повернення грошових коштів, однак відповіді відповідачі не надали. Відтак просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 21.06.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Представником відповідачів 06.12.2024 року подано відзив на позовну заяву в якому вказує, що позивач, здійснив акцептування та прийняв усі умови публічного договору оферти, фактом засвідчення укладення якого і є те, що 07.10.2023 була проведена відповідна оплата у сумі 18 375 грн, за пакет «Поглиблений з куратором» та після оплати якого, позивач отримав доступ до навчального ресурсу щодо заробітку на криптовалюті та розпочав вивчати, відповідно. Так, умовами публічного договору оферти (у редакції, яка діяла на момент виникнення у сторін правовідносин), передбачена політика відмови від послуг, а саме, відповідно до пункту 12, зазначено, що Замовник має право відмовитись від онлайн навчання протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту оплати навчання без вказівки причин. Звертає увагу, що позивачем, будучи обізнаним про вищезазначені умови, не було надіслано жодних запитів та/або заяв (звернень), у відповідні строки на ім`я відповідачів щодо повернення коштів за оплачений пакет послуги чи відмови від такої послуги, натомість, всупереч цьому та після тривалого спливу такого терміну, 24.02.2024 звернувся з необґрунтованою вимогою щодо стягнення таких коштів. Крім того, твердження щодо можливості отримання таких послуг та матеріалів безоплатно у мережі Інтернет не може вважатись істотним недоліком послуги чи порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», а тому не знаходять свого підтвердження. Разом з тим, в придбаний пакет послуг «Поглиблений з куратором» входить: 55 навчальних уроків; практичні завдання на закріплення матеріалів; особиста підтримка від кураторів практиків; регулярні ZOOM зустрічі; сигнали та смарт ідеї від аналітиків; 15 + discord каналів і чатів по різних напрямках заробітку; 6 місяців доступу до навчання; 2 місяці підтримки куратора; 3 місяці доступу до discord каналам, тобто даний пакет послуг містить індивідуальну розроблену методологію навчання з особистою підтримкою кураторів, що не може ототожнюватись з інформацією, яка наявна в мережі Інтернеті. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди зазначає, що позивачем у позовній заяві не зазначено жодних обґрунтувань в чому саме полягає заподіяна моральна шкода. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві та просив такі задоволити в повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з безпідставністю таких.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.

Частинами 1, 2 ст. 642 ЦК України визначено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 907 ЦК України визначено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Судом встановлено, що 07.10.2023 року на веб сайті в мережі Інтернет http://orovskyi-cr.com/ позивач здійснив акцепт оферти та уклав публічний договір оферти про користування сайтом та послугами.

07.10.2023 року ним було здійснено оплату інформаційних та освітніх послуг, за даним договором від 07.10.2023 року, пакет послуг «Поглиблений з куратором» в сумі 18 375 грн.

Пунктом 3 договору передбачено, що предметом договору є користування сайтом, а також послугами, які пропонують на сайті, навчальних сайтах та інших сторінках проекту «orlovskyi.com».

Пунктом 12 договору визначено, що після оформлення замовлення та його оплати, у кожному окремому випадку, замовник має право відмовитись від послуг та запросити повернення коштів. Замовник має право відмовитись від оплачених послуг, повідомивши про це у встановлений термін. Замовник має відмовитись від онлайн навчання (доступ до уроків, вебінарами та іншого контенту) протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту оплати навчання без вказівки причини. Якщо замовник звернеться за поверненням у встановлений термін, виконавець зобов`язується повернути усі платежі, отримані як оплата курсу.

У випадку, якщо послуги були надані у повному обсязі до закінчення терміну відмови та/або до моменту отримання запиту на повернення, повернення коштів не здійснюється.

24.02.2024 року позивач звертався до відповідачів з вимогою про розірвання договору публічної оферти про користування сайтом та послугами та повернення грошових коштів.

Згідно п.12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Згідно п.13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах, та умовам договору із споживачем.

У позовній заяві позивач просить розірвати договір посилаючись на те, що запропоновані відповідачем навчальні матеріали не відповідали фактично сплаченим коштам, так як такі ж навчальні матеріали є у безкоштовному доступі в мережі Інтернет.

У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 лютого 2023 року у справі № 569/222/21 зазначено, що саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Тобто, саме позивач повинен довести наявність істотних дефектів у наданих відповідачами послугах.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проте, звертаючись до суду із позовом, позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували те, що запропоновані відповідачами навчальні матеріали не відповідали фактично сплаченим коштам.

З системного аналізу діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена вина відповідачів щодо невиконання або неналежного виконання умов договору, а також не доведено, що відповідачі ухилилися від виконання зобов`язань за договором про надання послуг, а відтак у задоволенні позовної вимоги про розірвання договору та стягнення коштів слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пункті 5 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Як зазначалося вище, в обґрунтування вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, позивач зазначив, що наявність істотних недоліків автомобілю призвели до втрати ним душевного спокою, постійного нервування, адже для нього було дуже несподіваним та неприємним, що нова машина з салону, яку він придбав за значну суму коштів, може мати взагалі якісь дефекти, а в його випадку - істотні недоліки лакофарбового покриття, до побоювання з приводу проявлення дефектів ЛФП на інших деталях автомобілю та подальшого розвитку корозії металу, що призведе до непридатності та небезпечності автомобіля, до порушення нормального укладу життя, адже він не міг належним чином користуватися автомобілем, який має пошкоджене лакофарбове покриття, в тому числі зважаючи на втрату охайного зовнішнього вигляду автомобіля, до погіршення стану здоров`я через такі нервові переживання та душевні страждання, втрати нормальних життєвих зв`язків.

Позивач стверджує, що внаслідок надання відповідачами послуг неналежної якості йому було завдано моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень.

Але слід зазначити, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями відповідачів було завдано позивачу моральних страждань, суду надано не було.

Крім того, враховуючи, що позивачем не доведено факт порушення відповідачем його прав та охоронюваних законом інтересів, не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, які є похідними від позовних вимог про стягнення коштів.

Згідно ч. 1ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця Ертель - де - ОСОБА_6 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про розірвання публічного договору оферти та стягнення коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 березня 2025 року.

Суддя Ванівський Ю.М.