Справа № 367/4751/24
Провадження №2/367/1360/2025
17 березня 2025 року м. Ірпінь
Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого - судді Одарюка М.П.
за участю секретаря судового засідання Бобриш М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу № 367/4751/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,
В судове засідання представник позивача та позивач не прибули, представник позивача через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що він був сусідом померлого ОСОБА_1 . Познайомився з померлим десь на початку 2019 року, коли придбав будинок, який розташований по сусідству з будинком померлого. В останнє бачив померлого в кінці серпня на початку вересня 2019 року. ОСОБА_1 поїхав до російської федерації та смерть спіткала його в дорозі.
Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що є тещею позивача, з його померлим батьком ОСОБА_1 познайомилась в 1996 році. Останні роки померлий ОСОБА_1 проживав у м. Бучі. Бачила померло за два дні до його поїздки до російської федерації. Знала, що у померлого є донька та дружина, які проживають у російській федерації та до яких він час от часу їздив.
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18.
Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмових відзивів на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району 13 лютого 1997 року ( а.с.91 оборот).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Водла, Пудозького району, Республіки Карелія російської федерації ( а.с.93).
Із копії довідки виданої адміністрацією Кубовського сільського поселення Пудожського муніципального району Республіки Карелія № 94 від 12 лютого 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . та на день смерті з ним були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( дружина) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( донька) ( а.с.95).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 мав дозвіл на еміграцію в Україну, дійсний до 06 грудня 2019 року ( а.с.97 оборот) та посвідку на постійне проживання в Україні, строк дії якої до 14 серпня 2029 року ( а.с.98).
13 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, громадянина російської федерації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області ( а.с.89).
Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Як зазначено у ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
З положень ч.3 ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК).
Таким чином закон не вимагає від особи, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подання заяви про прийняття спадщини. Якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця такий спадкоємець не заявив про відмову від спадщини, він може одержати свідоцтво про право на спадщину на загальних підставах.
Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Оскільки позивач вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом зв`язку з тим, що неможливо встановити коло спадкоємців, наявність заповіту, наявність спадкового майна, його складу та місцезнаходження, наявність підстав для закликання до спадкоємства, а не з підстав недоведеності позивачем факти проживання зі спадкодавцем разом на час смерті спадкодавця, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у вказаній частині.
При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва.
Спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її
Частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Спадкоємці можуть за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, або за нотаріально посвідченим договором, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, змінити розмір частки у спадщині когось із них.
Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.
Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.
При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Із копії довідки виданої адміністрацією Кубовського сільського поселення Пудожського муніципального району Республіки Карелія № 94 від 12 лютого 2020 року, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . та на день смерті з ним були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( дружина) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( донька) ( а.с.95).
За таких встановлених обставин суд наголошує на тому, що у випадку прийняття спадщини слід враховувати, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Так, не можна прийняти лише якусь частину майна, що входить до складу спадщини, а від іншої частини відмовитися взагалі чи прийняти її під якоюсь умовою. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину і отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов`язком спадкоємця, позивачем не надано суду доказів того, що відповідачі не прийняли спадкове майно, відмовилися від нього, що воно не належить їм на праві власності з часу відкриття спадщини.
Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачу відмовлено у задоволені позовних вимог, суд відносить судовий збір за рахунок позивача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.
Судовий збір віднести за рахунок позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду до Київського апеляційного суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя М.П. Одарюк