Справа № 496/1137/24
Провадження № 2-о/496/44/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у

складі: головуючої - судді Портної О.П.,

за участю:

секретаря - Рябової А.П.,

заявника - ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи - Макарова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Дачненської сільської ради, про встановлення факту перебування на утриманні трьох дітей, -

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області 14.02.2024 року надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Дачненської сільської ради, про встановлення факту перебування на утриманні трьох дітей.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2024 року справу № 496/1137/24 передано на розгляд судді ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 16.02.2024 року відкрите окреме провадження та заява призначена до судового розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Біляївського районного суду Одеської області № 248 від 29.01.2025 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ у зв`язку з поданням заяви про відставку та звільненням ОСОБА_4 з посади судді Біляївського районного суду Одеської області.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2025 року, цивільну справу № 496/1137/24, передано на розгляд головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи адвокат Макаров І.М. просив суд залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав усне клопотання свого представника.

Заявник у судовому засіданні заперечував проти залишення заяви без розгляду.

Інші учасники судового розгляду до судового засідання не з`явилися та представник Служба у справах дітей Дачненської сільської ради надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Також згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У постанові Верховного Суду від 05.11.2020 у справі №755/4041/20 (провадження №61-13459св20) звернута увагу на те, що цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1)факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Верховного Суду від 23.12.2021 у справі № 442/1904/20 (провадження № 61-7816св21) вказано, що під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Ст.19 ЦПК України передбачено , що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.2 цієї статті цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

За змістом ч.7 зазначеної статті ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як зазначено в заяві заявник просить встановити факт перебування у нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей, двоє із яких ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є його падчерками.

За змістом ст.268 СК України обов`язок вітчима утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ним проживають, виникає якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

За положеннями ст.274 ч.4 ЦПК України справи, що витікають із сімейних правовідносин не можуть бути розглянуті навіть в спрощеному позовному провадженні.

Що стосується утримання інших дітей, суд виходить з того, що статтею 141 Сімейного кодексу України, встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Заявник просить встановити факт перебування на утриманні дітей, при тому що інший з батьків має також прямий обов`язок щодо утримання своїх дітей.

Якщо інший з батьків не виконує своїх обов`язків по утриманню дітей, то вони можуть бути притягнуті до відповідальності, передбаченої законом.

На думку суду ,такий факт утримання дітей одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення права іншого з батьків та принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Таким чином, встановлення зазначеного факту не є неоспорюваним правом , а тому, на думку суду, не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (Постанова від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22.

А саме, Верховний Суд прийшов до висновку , що оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. А тому справи зазначеної категорії не можуть розглядатись в порядку окремого провадження, тому що існує спір про право.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Разом з тим, суд роз`яснює заявнику його право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 294,315 ЦПК України, ст.ст. 152, 155 СК України суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Дачненської сільської ради, про встановлення факту перебування на утриманні трьох дітей - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право з даного питання звернутися до суду з позовом в порядку загального позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Повний текст ухвали складено 14.03.2025 року.

Суддя О.П. Портна