КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3531/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргуАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що, відповідно до укладеного 24 квітня 2018 року між сторонами договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

24.04.2018 ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 24.04.2018.

У процесі користування рахунком АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1. надано п`ять кредитних карток: 24.04.2018 тип картки «MasterCardPlatinum», 23.04.2019 тип картки «MasterCardWorldBlackEdition», 01.10.2019 тип картки «MasterCardWorldBlackEdition», 24.02.2021 тип картки «MasterCardWorldBlackEdition», та 27.02.2023 23.04.2019 тип картки «Карта MasterCardWorldBlackEdition».

Згідно з наданою позивачем довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 09.04.2019 встановлений кредитний ліміт у розмірі 100 000,0 грн, який 23.04.2019 було збільшено до 200 000,00 грн та 08.01.2024 - зменшений до 0,00 грн.

Посилався на те, що відповідачка не виконує належним чином умови укладеного договору, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом, розмір якої станом на 10.04.2024 склав 155 989,93 грн, яка складається з наступного: 131 895,23 грн - заборгованість за кредитом та 24 094,70 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

На підставі викладеного АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути із ОСОБА_1 вказану заборгованість на свою користь.

Рішенням Дарницького районного суду містаКиєвавід 03 вересня 2024 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.04.2018 у сумі 131 895,23 грн, яка складається із заборгованості за кредитом.

В задоволенні іншої частини вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 2048,14 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення відсотків, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі вказує, що, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції зробив висновок про відсутність доказів ознайомлення відповідача з істотними умовами договору, оскільки у заяві позичальника від 24 квітня 2018 року процентна ставка не зазначена. Однак, банк, крім вказаної заяви надав суду виписку по рахунку ОСОБА_1 та довідки про видані кредитні картки, якими підтверджується факт користування кредитними коштами та часткового погашення кредиту, зокрема, і в частині нарахованих відсотків.

Суд також не врахував надану позивачем Заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яку відповідачка підписала 27 лютого 2023 року та яка містить усі істотні умови договору, зокрема, і розмір відсотків.

Отже, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору, що було підтверджено позивачем наданням суду належних та допустимих доказів.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, тому дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні заборгованості за відсотками.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідачка у встановлений строк не скористалась.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час га місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Встановлено, що 24 квітня 2018 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, отримавши платіжну картку, що підтверджується копією заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг (а.с. 44).

Крім цього, 24 лютого 2021 року та 27 лютого 2023 року ОСОБА_1 , звертаючись до банку, підписувала нові заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 76-137).

Також,23 квітня 2019 року ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту, який містить додаткову інформацію щодо умов кредитування (а.с. 138-144).

У процесі користування рахунком АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 надано п`ять кредитних карток: 24.04.2018 тип картки «MasterCardPlatinum», 23.04.2019 тип картки «MasterCardWorldBlackEdition», 01.10.2019 тип картки «MasterCardWorldBlackEdition», 24.02.2021 тип картки «MasterCardWorldBlackEdition», та 27.02.2023 23.04.2019 тип картки «Карта MasterCardWorldBlackEdition» (а.с. 13).

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 09.04.2019 встановлений кредитний ліміт у розмірі 100 000,0 грн, який 23.04.2019 було збільшено до 200 000,00 грн та 08.01.2024 - зменшений до 0,00 грн (а.с. 14).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 24 квітня 2018року, загальна сума заборгованості відповідача за невиконання умов договору станом на 10 квітня 2024 становить 155 989,93 грн, яка складається з: 131 895,23 грн - заборгованість за кредитом та 24 094,70 грн - заборгованість за простроченими відсотками(а.с. 16-43).

Розмір заборгованості підтверджується наданою банком випискою за договором б/н від 24 квітня 2018року (а.с. 46-75).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача тіла кредиту та відмову у стягненні заборгованості по відсоткам за користування кредитом, суд першої інстанції застосував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Так, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 24 квітня 2018 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, 24 лютого 2021 року та 27 лютого 2023 року ОСОБА_1 , звертаючись до банку, підписувала нові заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, 23 квітня 2019 року ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту.

Зі змісту підписаного між сторонами договору від 24 лютого 2021 року вбачається, що сторони погодили тип кредиту (відновлювальна кредитна лінія), суму кредиту (100 000 грн для «MasterCardPlatinum», 200 000 грн для «MasterCardWorldBlackEdition», строк кредитування (12 місяців з пролонгацією), процентну ставку (36% - для карт «MasterCardPlatinum» та «MasterCardWorldBlackEdition»), фіксована, змінюваної ставки немає), порядок повернення кредиту та наслідки прострочення та/або невиконання зобов`язань за договором.

За умовами підписаного між сторонами договору від 27 лютого 2023 року, сторони погодили тип кредиту (відновлювальна кредитна лінія), суму кредиту (300 000 грн для «MasterCardPlatinum», 300 000 грн для «MasterCardWorldBlackEdition», строк кредитування (12 місяців з пролонгацією), процентну ставку (36% - для карт «MasterCardPlatinum» та «MasterCardWorldBlackEdition»), фіксована, змінюваної ставки немає), порядок повернення кредиту та наслідки прострочення та/або невиконання зобов`язань за договором.

Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість за простроченими відсотками за кредитом банк почав нараховувати відповідачці з 01 квітня 2022 року, тобто, після підписання нею договорів у редакції, що передбачає наявність усіх істотних умов договору.

Суд першої інстанції належним чином обставини справи не з`ясував, не звернув уваги на те, що у підписаних 24 лютого 2021 року та 27 лютого 2023 року сторони погодили істотні умови договору, зокрема, розмір процентної ставки, в зв`язку із чим суд дійшов помилкових висновків про відмову у стягненні заборгованості за відсотками.

Отже, рішення суду згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Підписавши 24 квітня 2018року Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 приєдналась до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг; відповідачка ознайомилась із договором про надання банківських послуг до його укладення та погодилася з його умовами.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами. Вимог про визнання цього договору недійсним в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав, відповідач не заявляв, в зв`язку із чим, виходячи з презумпції правомірності правочину, задекларованої у ст. 204 ЦК України, доведеним є факт існування між сторонами договірних відносин, які виникли на підставі укладеного між ними 24 квітня 2018року договору приєднання.

Згідно із ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 24 квітня 2018року, Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 24 лютого 2021 року Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 27 лютого 2023 року, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах, Паспорті споживчого кредиту. Тобто, між Банком та Позичальником укладено договір у письмовій формі, що складається із декількох частин, укладення якого в такій формі чинному законодавству не суперечить.

Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за договором заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті кредиту, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, є вимога позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 24 094 грн, обов`язковість сплати яких позичальником передбачена положеннями договору та нормами цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» потрібно стягнути 6056 грн на відшкодування судового збору за подачу позову та апеляційної скарги

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року в частині стягнення заборгованості по відсотках за кредитним договором та в частині стягнення судового збору скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за нарахованими за кредитним договором від 24 квітня 2018 року відсотками у розмірі 24 094 (двадцять чотири тисячі дев`яносто чотири) гривніта судові витрати у розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено14березня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді В.В. Соколова

Т.О. Невідома