Справа № 570/6005/24
Номер провадження 2/570/399/2025
УХВАЛА

17 березня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського районного суду Рівненської області Гладишева Х.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Великоомелянська сільська рада Рівненського району про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

До Рівненського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Великоомелянська сільська рада Рівненського району ро визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем не вказано ціну позову, виходячи із якої слід було б додатково визначитися із розміром судового збору, що підлягає до сплати за подання позовної заяви. Вказаною ухвалою надано позивачу строк для усунення недоліків заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про виправлення недоліків, до якої долучено чотири примірники позовної заяви в новій редакції. Як вбачається із тексту позовної заяви, позивач визначила ціну позову в розмірі 19177,93 грн. В обгрунтування саме такого розміру ціни позову зазначено, що в позовній заяві вона просить визнати за нею право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 1,8971 га кадастровий номер :04:028:0247, що розташована на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та на 1/3 земельної ділянки площею 0,2527 га кадастровий номер :04:031:0088, що розташована на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району, а тому ціна позову становитиме третю частину вартості вказаних земельних ділянок. Поряд з цим, позивач вказує, що відповідно до інформації, що міститься в Державному земельному кадастрі, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,8971 га кадастровий номер :04:028:0247 становить 56254,18 грн., а земельної ділянки площею 0,2527 га кадастровий номер :04:031:0088 - 1279,61 грн. Відтак, третя частина вартості двох земельних ділянок становить 19177,93 грн. На підтвердження вказаних обставин позивачем долучено витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки №НВ -024 від 19.03.2024 року та № НВ-024 від 13.03.2024 року.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненськох області від 20 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Великоомелянська сільська рада Рівненського району про визнання права власності на спадкове майно - повторно залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

14 лютого 2025 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій вказує про те, що 05 лютого 2025 року нею отримано ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2024 року. Просила суд, посилаючись на значні затрати в часі та вартість отримання оцінки земельних ділянок, надати додатковий строк на усунення недоліків та продовжити його на місяць до 14 березня 2025 року.

Так, суддею без винесення ухвали, з урахування заяви позивача від 14 лютого 2025 року надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви до 14 березня 2025 року.

Водночас, 14 березня 2025 року від позивача повторно надійшла заява, в якій вона просить надати їй додатковий строк для усунення недоліків позовної заяви та продовжити його ще на місця до 14 квітня 2025 року. В своїй заяві позивач вказує на те, що їй було надано додаткий строк для усунення недоліків позовної заяви на місяць до 14 березня 2025 року. Проте, у зв`язку із хворобою та тривалим лікуванням вона не змогла усунути недоліки позовної заяви, а тому просить суд надати їй додатковий строк для усунення недоліків позовної заяви та продовжити його ще на місяць до 14 квітня 2025 року.

Щодо неусунення недоліків позовної заяви та надання (продовження) повторно строку для усунення недолків позовної заявт суд зазначає наступне.

Статтею 120 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За змістом ч. 2, 3 ст.127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Статтею 121 ЦПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Згідно ч.2 ст. 185 ЦПК України визначено, що у ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За змістом ч. 4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини слід брати до уваги те, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року, (Judgementof ECHR of 16 December 1992 DeGeouffredelaPradelle v. France // SeriesA N 253- В).

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ч.1 ст. 6 Конвенції, не є абсолютним, з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства («Golder проти Сполученого Королівства», «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ч. 1 ст. 6, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25 березня 1999 року).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Листом Верховного Суду України від 25 січня 2006 року №1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Враховуючи наведене, зокрема, те, що позовна заява двічі була залишена без руху, суд задовольняв клопотання позивача про продовження встановлених строків, а також те, що загальний строк на усунення недоліків не може перевищувати десяти днів, суд приходить до переконання, що повторне клопотання позивача про продовження встановленого судом процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви ще на один місяць, не підлягає задоволенню, оскільки таке тривале продовження прцесуального строку слугуватиме порушенням принципу розумності строків, дотримання якого є однією з найважливіших критерій справедливого судочинства.

Згідно із ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку з тим, що позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки у встановлений строк, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Разом з тим, суд роз`яснює стороні позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 10,12, 20, 43, 120, 121, 127, 185 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про продовження встановленого судом процесуального строку - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Великоомелянська сільська рада Рівненського району про визнання права власності на спадкове майно - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гладишева Х.В.