Справа №601/3753/24
Провадження № 2/601/143/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання Бончик А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів,-

встановив:

26.12.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , де третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06 травня 2008 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області. Проте, подружні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися, у зв`язку з несумісністю характерів та розбіжностей поглядів на життя, з огляду на це позивач звернувся із позовом про розірвання шлюбу до Кременецького районного суду Тернопільської області. Відповідно до рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 22.08.2011 шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу у подружжя народилася одна дитина: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою виникли певні конфлікти стосовно фінансового утримання їхньої спільної дитини, у зв`язку з чим остання подала позовну заяву про стягнення аліментів до ОСОБА_1 . Відповідно до рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 12.11.2012 у справі № 1909/2602/2012 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, починаючи з 12.10.2012 і до повноліття дитини.Проте, з січня 2022 року ОСОБА_3 проживає за адресою свого батька ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 . Позивач створив для проживання доньки всі належні умови для виховання, навчання, а також утримує її матеріально, що підтверджується актом обстеження від 27 листопада 2024 року.

Від того моменту та до тепер всіма батьківськими обов`язками, щодо виховання та утримання неповнолітньої доньки займається виключно позивач. Зокрема у позивача та його доньки дуже гарні стосунки, вони дружні та довірливі один до одного. Також позивач вказує на те, що з його заробітної плати стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , які остання витрачає виключно на себе, а не на утримання доньки. Даний факт пояснює тим, що відповідач зареєстрована та проживає за іншою адресою, а також часто вживає алкогольні напої. Відповідачка нецікавиться життям своє доньки ОСОБА_3 , не утримує її фінансово та не забезпечує умови для подальшого розвитку своєї дитини. Отже, стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гурник В.О. не з`явилися, однак від них на адресу суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримали повністю, просять задоволити позов з підстав зазначених у позовній заяві. Не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день та час слухання справи в суді. Причини неявки суду невідомі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надіславши на адресу суду заяву, згідно якої вона позовні вимоги підтримує. Зазначила, що її батько ОСОБА_1 повністю займається її вихованням, навчанням та утриманням. Вона проживає разом з батьком, який повністю її забезпечує всім необхідним.

Оскільки, відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася в судове засідання без поважних причин, хоча належним чином повідомлялася про день слухання справи в суді, у відповідності до статті 281 ЦПК України, суд ухвалив винести заочне рішення по справі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2024 року було відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 січня 2025 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 183. Її батьками зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 22.08.2011 (справа № 1909/2-610/11), розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 06 травня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 50.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 12.11.2012 (справа № 1909/2602/12), стягнуто з ОСОБА_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, починаючи з 12.10.2012 і до повноліття дитини.

Згідно довідки № 5720/09-24 наданої за відомостями відділу «Центру надання адміністративних послуг «Кременецької міської ради», за адресою: місто Кременець, вулиця Вокзальна, 9, Тернопільської області зареєстровані наступні особи: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 28.11.2024 по т.ч.; ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 04.04.2009 по т.ч.; ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з 23.02.2002 по т.ч.; ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з 03.06.1976 по т.ч.; ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) з 16.09.1997 по т.ч.

Згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.11.2014 по ВП № 35636218, стягувач ОСОБА_2 подала письмову заяву про повернення виконавчого документа без виконання та повідомила про відсутність заборгованості зі сплати аліментів. На підставі чого, Кременецьким відділом державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Знято арешт з к5оштів боржника, що містяться на рахунках, на які накладено арешт постановами про арешт боржника від 15.11.2024 та 18.11.2024. Припинено відрахування із доходів боржника. Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.11.2024.

Згідно акту обстеження від 27.11.2024, складеного депутатом Кременецької міської ради Карп`юк З.І., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично з січня 2022 року проживає без реєстрації за адресою батька по АДРЕСА_1 . Батько створив для проживання дочки всі належні умови для виховання, навчання, повністю утримує та матеріально забезпечує.

Позивач, посилаючись на те, що дочка сторін наразі проживає з батьком та він повністю забезпечує дитину, звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів з нього та стягнення аліментів з матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2ст. 18СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що на даний час неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як встановлено дочка ОСОБА_7 проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання дитини, які стягуються на підставі рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 12.11.2012 (справа № 1909/2602/2-12).

Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачці аліментів за той період, коли дочка з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Разом з цим, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 також підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною 1 статті 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Позивач в своєму позові просив стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітньої дочки сторін на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, а тому із відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, положеннями ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач є доведеними, а відповідачкою вони не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.110,112,141,182-184,191 СК України, ст. ст.4,10,12,13,81,141,263-265,268,272-273, 354,430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , у розмірі 1/4 частин з усіх видів заробітку, щомісячно, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Кременецького районного суду Тернопільської області по справі № 1909/2602/2012 від 12 листопада 2012 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 26.12.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 1211.20 гривень.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1

Відповідачка: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителька АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителька АДРЕСА_1 .

Головуючий: