ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1671/25 Справа № 212/9026/24 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СУХА БАЛКА»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СУХА БАЛКА» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Власенко М.Д. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 17 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ

У вересні 2024 року адвокат Яводчак О.В., що діє в інтересах позивача звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства Суха Балка (далі ПрАТ Суха Балка), в обґрунтування якого вказав, що позивач протягом тривалого часу працював на підприємства відповідача. У зв`язку з шкідливими умовами праці Позивач з вини відповідача отримав наступне хронічне професійне захворювання за діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень, група В (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії). Легенева недостатність другого ступеня (GOLD II).

Висновком МСЕК від 27 серпня 2024 року позивачу первинно було встановлено 30 % втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково.

У зв`язку з отриманням хронічних професійних захворювань порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно відчуває загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель з слизовим мокротинням, яке відходить вранці. Тривалий процес лікування позбавляв позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічних професійних захворювань, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Позивач, внаслідок отриманого хронічного професійного захворювання, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Позивач вважає, що ушкодження його здоров`я виникло внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства щодо створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічних професійних захворювань. У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 177 500 грн., яку просив стягнути з відповідача, а також покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого РогуДніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Суха Балка про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я задоволені частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Суха Балка на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Суха Балка на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Представник відповідача ПрАТ «Суха Балка» Заклецький В.В. в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду і новим рішенням відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях є об`єктивним явищем, позивач свідомо обрав свою професію, знаючи про шкідливі фактори на виробництві, добровільно пропрацював на підприємстві 09 років 4 місяців, відповідач не вчиняв відносно позивача жодних порушень чинного законодавства, тому у відповідача відсутній обов`язок відшкодовувати позивачу моральну шкоду.

Також відповідач вважає, що визначений судом до стягнення розмір моральної шкоди 120 000 грн. не відповідає засадам розумності, виваженості, справедливості та критеріям ст.23 ЦК України. Представник відповідача вважає, що судом надано більшу перевагу доказам сторони позивача, що призвело до помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо покладення на ПрАТ «СУХА БАЛКА» обов`язку з відшкодування моральної шкоди, та як наслідок винесення незаконного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

15 січня 2025 року від представника позивача, адвоката Яводчака О.В. надійшла заява про проведення апеляційного перегляду справи за відсутності позивача та його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПрАТ «Суха Балка» - адвоката Заклецького В.В., який підтримав апеляційну скаргу ПрАТ «Суха Балка» та просив її задовольнити з викладених у скарзі підстав, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працював з 18 березня 2013 року по 12 червня 2013 року на посаді майстра гірничого підземного ТОВ ТОВ Криворіжшахтобуд, 31 жовтня 2014 року звільнений по переводу у ПАТ Євраз Суха Балка, з 01 листопада 2014 року по 10 листопада 2015 року на порсаді гірничого майстра шахтобудівельного управління ПАТ Євраз Суха Балка, з 19 листопада 2015 року по 10 червня 2016 року на посаді підземного гірника очисного вибою шахти імені Фрунзе ПАТ Євраз Суха Балка, з 24 червня 2016 року по 12 липня 2022 року на посаді гірничого майстра шахти імені Фрунзе ПрАТ Суха Балка.

12 липня 2022 року звільнений за власним бажанням по виходу на пенсію за віком згідно ст.38 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.11 зворот, 12-13).

Медичним висновком ЛЕК спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я Державної установи Український науково-дослідний інститут промислової медицини №707 від 02 травня 2024 року позивачу встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень, група В (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії). Легенева недостатність другого ступеня (GOLD II) (а.с.26-27).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 31 травня2024 року (за формою П-4), проведеного на ПрАТ Суха Балка, встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача, а саме: працюючи на шахті імені Фрунзе підземним майстром гірничим з 24 червня 2016 року по 12 липня 2022 року ОСОБА_1 , контролював виконання робіт працівниками, відвідував робочі місця, перевіряв справність машин та обладнання, забезпечував безпечну організацію робіт на дільниці у зміні в підземних умовах. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень у роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування. підпадав під вплив аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація якого перевищувала гранично допустиму. Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії Державної установи Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 02 травня 2024 року № 707 підставою для встановлення професійних захворювань, також послужив профмаршрут: з 28.10.1996 року по 20.10.1998 року - учень кріпильника, кріпильник, шахта Октябрьська Об`єднання Кривбасруда; з 20.10.1998 року по 16.11.2005 року, з 18.12.2007 року по 28.03.2009 року - гірничий майстер шахта Октябрьська ВАТ КЗРК; з 15.10.2009 року по 04.02.2013 року - гірничий майстер, шахта Гвардійська ВАТ КЗРК; з 18.03.2013 року по 12.06.2013 року, з 12.06.2013 року по 31.10.2014 року - гірничий майстер ТОВ Криворіжшахтобуд; з 01.11.2014 року по 10.11.2015 року - гірничий майстер, ШБУ ПАТ ЄВРАЗ СУХА БАЛКА; з 19.11.2015 року по 10.06.2016 року - гірник очисного забою шахти імені Фрунзе ПАТ ЄВРАЗ СУХА БАЛКА (а.с.14-15).

З пункту 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 31 травня 2024 року (за формою П-4), вбачається, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання є важкість праці: пил переважно фіброгенної дії: концентрація кремнію діоксиду кристалічного за вмісту в пилу від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,1 рази згідно з «Гігієнічними регламентіами хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 року № 1596 і складала 2.2 мг/м3 при ГДК 210 мг/м3.

Згідно Окремої думки членів комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 , ПрАТ Суха Балка, як роботодавець не винне у виникненні професійного захворювання у ОСОБА_1 мотивуючи це тим, що умови праці, у яких працював робітник не створювались керівництвом шахти імені Фрунзе ПрАТ Суха Балка, а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземних способом. Крім того, законодавчо допускається робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів виробничого середовища за умови застосування засобів індивідуального та колективного захисту. ОСОБА_1 на протязі всього часу роботи своєчасно забезпечувався тими захисними півмасками фільтруючими, ефективність очистки повітря від пилу яких становить 99,9 %. Також усе гірниче обладнання, яке в процесі роботи утворює пил, обладнується пилоподавляючими та пиловловлюючими пристроями. Тому за умови постійного використання ЗІЗ шкідливий вплив пилу з вмістом кремнію діоксиду кристалічного від 10% до 70% на ОСОБА_1 не відбувався (а.с.16).

Згідно довідки МСЕК від 27 серпня 2024 року позивачу первинно встановлено 30 % втрати працездатності по ХОЗЛ та ІІІ групу інвалідності з 12 серпня 2024 року безстроково. Позивачу протипоказана важка фізична праця в умовах виробничого пилу. Рекомендовано спостереження у сімейного лікаря та є потреба у санаторно-курортному лікуванні (а.с.17).

У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач неодноразово звертався до закладів медичного лікування, що підтверджується наявним в матеріалах справи виписками із медичної карти стаціонарного хворого та виписними епікризами (а.с.28-37).

З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки підставою виникнення професійного захворювання у позивача слугувало саме виконання ним трудових обов`язків значний період на підприємстві відповідача , а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачені ст.ст.153, 2371 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , на підставі досліджених доказів наданих сторонами по справі, виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки підставою виникнення професійних захворювань у позивача слугувало, виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачені ст.ст.153, 2371 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову та не може погодитись з доводами сторони відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову та завищеного розміру відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 153 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Згідно частин 1, 3 ст.3 Закону України Про охорону праці, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Так, відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 2371 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Виходячи з наведених вимог закону, позицію представника відповідача щодо відсутності підстав для покладення на підприємство відповідальності за завдану шкоду, оскільки відсутня вина підприємства в її заподіянні, суд вважає такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки між сторонами склалися трудові правовідносини. При цьому, професійні захворювання отримані позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим всі підстави, передбачені ст.2371 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 2371 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок ушкодженням його здоров`я через виникнення у нього професійних захворювань, спричинених негативними виробничими факторами, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 2371 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди.

Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійне захворювання виникли у позивача у зв`язку з його тривалою протягом 9 років роботою на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці, що підтверджується дослідженими судом доказами.

Судом встановлено, що через тривалу працю у шкідливих умовах на підприємстві відповідача позивачу встановлено хронічне професійне захворювання, яке призвело до втрати працездатності у розмірі 30 % та ІІІ групу інвалідності безстроково, внаслідок чого у позивача порушено звичний спосіб життя.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

З оскаржуваного судового рішення видно, що суд першої інстанції при визначені розмірі моральної шкоди, виходив із встановлених обставин справи, меж позовних вимог, суд врахував відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тривалість роботи позивача в шкідливих умовах праці, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та невідворотність вимушених змін та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначив до стягнення компенсацію моральної шкоди в сумі 120 000 гривень.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховані конкретні обставини справи, моральні страждання позивача, які останній переность у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями, тому відхиляє доводи відповідача щодо завищеного розміру відшкодування моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v.BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що достатнім, справедливим, співмірним розміром компенсації позивачеві моральної шкоди буде 120 000 грн.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СУХА БАЛКА» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 березня 2025 року

Головуючий:

Судді: