Справа № 351/1736/23
Номер провадження №2/351/29/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Боднарук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снятина в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Кошман Ірини Вадимівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кошман Ірина Вадимівна звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області в інтересах ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача ОСОБА_5 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , який є чоловіком позивача, після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 на випадок своєї смерті залишив заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповів своїй дружині ОСОБА_1 . 15.06.2023 позивачка ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надала правовстановлюючий документ на будинок, який би підтверджував право власності спадкодавця. Спірний житловий будинок відносився до суспільної групи «колгоспний двір», станом на 15.04.1991 в господарстві були зареєстровані та проживали: голова сім`ї ОСОБА_6 , 1939 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дружина ОСОБА_1 , 1947 р.н., донька ОСОБА_7 , 1969 р.н., зять ОСОБА_4 , 1969 р.н. та онук ОСОБА_3 , 1987 р.н.

У своїй позовній заяві представник позивача просила суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який залишився після смерті її чоловіка ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Представник відповідача Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив ухвалити рішення на розсуд суду.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 03 лютого 2012 року виконкомом Підвисоцької сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 4.

Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя вбачається, що виконавчим комітетом Стецівської сільської ради Снятинського району зареєстровано шлюб 02 червня 1963 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини: ОСОБА_9 .

З копії довідки про право власності, що видається в зв`язку з оформленням спадщини від 23.07.2012, виданої Підвисоцькою сільською радою, вбачається, що за ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований житловий будинок по АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_6 крім померлого в даному будинку була зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_1 , 1947 р.н. Після смерті ОСОБА_6 в управління спадковим майном вступила його дружина ОСОБА_1 .

Рішенням виконкому Підвисоцької сільської ради № 110 від жовтня 2012 року вирішено оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (рік побудови 1971) в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 , 1939 р.н. 1/2 ч.ж.б. помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ОСОБА_1 , 1947 р.н. 1/2 ч.ж.б.

Відповідно до копії заповіту від 25.03.2010, посвідченого секретарем Підвисоцької сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів своїй дружині ОСОБА_1 , 1947 р.н.

З відповіді на адвокатський запит № 01-03/9/27-172 від 14.11.2023, наданої Снятинською міською радою, згідно ПГО № 14 за 1991-1995 роки в господарстві в АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 були зареєстровані: голова сім`ї ОСОБА_6 , 1939 р.н., дружина ОСОБА_1 , 1947 р.н., донька ОСОБА_7 , 1969 р.н., зять ОСОБА_4 , 1969 р.н. та онук ОСОБА_3 , 1987 р.н. Господарство відносилось до суспільної групи колгоспний двір.

Згідно з копією довідки № 60141 від 03.12.2012, виданої ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», за ОСОБА_6 не зареєстровано приватну власність на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості відсутні щодо будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою № 621/02-14 від 15.06.2023, виданою державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С., після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав у АДРЕСА_1 , заведена спадкова справа № 134/2023 на підставі заяви про видачу спадщини за заповітом № 456 від 14.06.2023 дружини померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с. Підвисоке Коломийського району Івано-Франківської області. Заяв від інших спадкоємців не надходило.

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 622/02-31 від 15 червня 2023 року, державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С. відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительці с. Підвисоке Коломийського району Івано-Франківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що спадкоємець не надала правовстановлюючий документ на вищезгаданий житловий будинок, який підтверджував би право власності спадкодавця на вище згаданий будинок.

Згідно з копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 05 липня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, про що 05.07.2008 складено відповідний актовий запис № 48. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_11 , прізвище дружини ОСОБА_11 .

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, правовстановлюючий документ на який відсутній. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено судам, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору;

г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 . Спадщину позивачка прийняла відповідно до вимог закону, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї. Однак позивачка отримала від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок, а тому позивач не оформила у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлена можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку.

Проте, суд вважає, що право позивача, у зв`язку з тим, що останній вчинив усі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування.

Як встановлено у судовому засіданні спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані і проживали: голова сім`ї ОСОБА_6 , 1939 р.н., дружина ОСОБА_1 , 1947 р.н., донька ОСОБА_7 , 1969 р.н., зять ОСОБА_4 , 1969 р.н. та онук ОСОБА_3 , 1987 р.н.

Рішенням виконкому Підвисоцької сільської ради № 110 від жовтня 2012 року вирішено оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (рік побудови 1971) в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 , 1939 р.н. 1/2 ч.ж.б., за ОСОБА_1 , 1947 р.н. 1/2 ч.ж.б. Зобов`язано ОКП «Коломийське МБТІ» виготовити та зареєструвати свідоцтво про право власності згідно з цим рішенням.

Таким чином, Підвисоцькою сільською радою було фактично визнано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Однак позивачка з чоловіком не оформили свого права власності у встановленому законом порядку.

Після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем за заповітом усього належного йому майна, зокрема належної йому 1/2 частки спірного житлового будинку, стала позивачка, яка фактично прийняла спадщину після його смерті, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а відповідно стала власником житлового будинку в цілому, але не оформила свого права власності у встановленому законом порядку.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що доводи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позовні вимоги адвоката Кошман Ірини Вадимівни в інтересах ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Кошман Ірини Вадимівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка залишилась після смерті її чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Підвисоке Снятинського району Івано-Франківської області.

Рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

- відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

- відповідач: Снятинська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: 78301, Івано-Франківська область, Коломийський район, м. Снятин, пл. Незалежності, буд. 1, .

Суддя Іван ПОСОХОВ