Справа № 274/593/25
Провадження № 2/0274/779/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"10" березня 2025 р. м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого судді Хуторної І. Ю.,
за участю секретаря судового засідання Дерманської О. В.,
учасники справи, присутні в судовому засіданні:
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-
23.01.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.07.2010 у справі № 2-1534/10 та стягувати з відповідача аліменти на користь ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позовна заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду від 12 липня 2010 року розірвано та вони є батьками неповнолітнього син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За рішенням суду від 12.07.2020 з відповідача стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 250,00 грн щомісячно.
В порівнянні з 2010 роком, в якому було визначено суму аліментів, враховуючи повномасштабну війну в Україні, інфляцію, значно виросли ціни на одяг, взуття, продукти харчування, засоби гігієни, канцелярське приладдя, ліки та інші мінімальні засоби для існування.
З вище зазначених причин, встановлений розмір аліментів судом в 2010 році на утримання сина є незначним на даний час.
Також, в порівняні з 2010 роком, суттєво змінився матеріальний стан відповідача, він є військовослужбовцем Збройних Сил України, отримує щомісяця високе грошове забезпечення та щомісячну додаткову винагороду.
Відповідач не має інших утриманців, аліментів нікому не платить, добровільно відмовляється допомагати синові, окрім визначених у 2010 році за рішення суду аліментів.
Відзив на позовну заяву не надходив.
Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 12.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано відомості про доходи ОСОБА_2 .
Позивачка у судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що за рішенням суду із відповідача стягнуто аліменти в розмірі 250 гривень, які він не платив та сума боргу складає орієнтовно 99 000 грн. Фактично все життя сина вона утримує. Син навчається та потребує значних витрат. Про розгляд справи відповідач знає, оскільки телефонував до сина коли отримав виклик із суду. На даний час відповідач продовжує проходити військову службу та отримує достойні доходи, отже його майновий стан покращився. Наполягає на задоволенні позову.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згоди позивачки, суд постановив ухвалу про заочний розгляд скарги.
Фактичні обставини, встановлені судом
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9).
Неповнолітній ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання спільно із матір`ю, що доводиться витягами із територіальної громади від 28.08.2024, 17.01.2025 (а.с. 7, 10).
Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду 12 липня 2010 року, суд частково задовольнив позов ОСОБА_1 та із заявлених 300 грн стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 250 грн, щомісячно до повнолітня дитини ( а.с. 11-12).
Стягуючи аліменти в розмірі 250 гривень щомісячно, суд виходив із розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також врахував той факт, що доходи відповідача були нерегулярнними. Фактично суд стягнув мінімальний розмір аліментів, що складав 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в 2010 році.
Норми права, які застосовані судом
За положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
За положеннями ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін ( частина перша статті 12 ЦПК України ). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( частина шоста статті 81 ЦПК України ).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( частина перша статті 76 ЦПК України ). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ( частина перша статті 77 ЦПК України ). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи ( стаття 79 ЦПК України ). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ( частина перша статті 80 ЦПК України ).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу ( групі однотипних доказів ), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів ).
Позиція суду
Аналіз змісту ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що зміна розміру аліментів у бік збільшення можлива, якщо відбулася зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення їх здоров`я, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом та вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки презюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст.182 СК України.
Дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що наявні підстави, визначенні статтею 192 СК України для зміни способу стягнення аліментів, із таких підстав.
Правом визначати спосіб стягнення аліментів чи у твердій грошовій сумі, чи у частці від доходів платника аліментів наділено того з батьків із ким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).
Матеріалами справи доведено, що майновий стан відповідача із часу ухвалення рішення від 12 липня 2010 року покращився, що доводиться документами про доходи відповідача, відповідно до яких у 2024 році він мав стабільний заробіток, на відміну від нерегулярних доходів у 2010 році.
Крім того, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку у 2010 році складав 755 гривень, порівняно із розміром прожиткового мінімуму у 2025 році, що складає 3196 гривень.
Також загальновідомим фактом є той факт, що ціни на продукти харчування, одяг, ліки, тощо порівняно із 2010 роком значно зросли, що в сукупності із дорослішанням дитини на 14 років свідчить про потребу більшого розміру грошових коштів на його утримання.
Визначаючи розмір аліментів, які належить стягувати із відповідача, суд враховує, що відповідач будь-яких заперечень проти позову не направив, не надав доказів про неможливості сплати ним аліментів на одну дитину в розмірі частки його доходів.
А тому, діючи в інтересах дитини, суд змінює спосіб стягнення аліментів та стягує аліменти в розмірі частки доходів відповідача, починаючи стягнення із дня набрання рішенням законної сили та до повноління дитини.
Розподіл судових витрат
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду в розмірі 1211,20 грн слід стягнути із відповідача на користь держави.
Керуючись статтями 141, 259, 263 265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.07.2010 у справі № 2-1534/10.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення із дня набрання рішенням чинності.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів, з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачкою протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Позивачка, якщо їй повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
позивачка - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 .
Повний текст рішення складено 14.03.2025.
Суддя І. Ю. Хуторна