Номер провадження 2/754/1499/25
РІШЕННЯ

Іменем України

14 березня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

Стислий виклад позицій сторін

18 листопада 2024 року Позивачка звернулася до суду з цим позовом. Вона просить стягувати з Відповідача на утримання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аліменти в розмірі 6000,00 грн на кожну дитину, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Позов мотивовано тим, що діти знаходиться на її утриманні та забезпеченні. Позивачка несе витрати по утриманню дітей, що складаються, зокрема, зі: сплати послуг за житлово-комунальні послуги, послуг за інтернет зв`язок, мобільний зв`язок (для ОСОБА_5 ), купівлі продуктів харчування, одягу, взуття та канцелярського приладдя, купівлі продуктів харчування, оплати послуг лікарів, купівля ліків, витрат на освітні послуги (школа, курси ОСОБА_6 ), дозвілля (відпочинок, кіно, зоопарк, музей, дитяче кафе, розваги дітям, іграшки для ОСОБА_6 ). За розрахунком Позивачки за період з травня по листопад 2024 року, вона понесла витрати на утримання дітей у розмірі 135 074,00 грн.

Позивачка вважає, що Відповідач здатен сплачувати суму аліментів, зазначену в позові, оскільки він інших осіб та дітей на утриманні не має, є працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати.

03 січня 2025 року Відповідач засобами "Електронний суд" подав до Суду відзив на позовну заяву. Він позовні вимоги визнає частково. Позивач погоджується на оплату аліментів у мінімальному гарантованому розмірі - 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, зважаючи на рівень доходів. Відповідач надав довідки про отримання січень - жовтень 2024 року 62144,00 грн, а листопад - жовтень 12115,25 грн.

08 січня 2025 року Позивачка засобами "Електронний суд" подала до суду відповідь на відзив, позовні вимоги просить задовольнити повністю.

Позивачка вказує, що Відповідач є власником транспортного засобу та двох квартир, він окрім заробітної плати має додатковий дохід від перевезення вантажів та здачі квартири в оренду. До подання позову про стягнення аліментів діти мали належний рівень матеріального забезпечення, культурний, освітній, фізичний розвиток та оздоровлення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

19.12.2017 між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 19.12.2017, видане Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Наразі подружжя вже чотири місяці проживає окремо через конфлікти.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 (свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.08.2019 та серії НОМЕР_3 від 13.02.2019).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (докази: довідки про реєстрацію місця проживання № 79856959 від 17.02.2022, 79857176 від 17.02.2022; копія паспорта серії НОМЕР_4 ).

У період з 18 квітня 2023 року по 09 жовтня 2024 року відповідач працював в ФОП ОСОБА_8 на посаді водія автотранспортних засобів (довідка №41 від 03.02.2024, видана ФОП ОСОБА_8 ), і отримав заробітну плату (за вирахуванням податку та військового збору) за січень - жовтень 2024 року 62144,00 грн (довідка № 40 від 03.12.2024). За жовтень - листопад 2024 року Позивач отримав заробітну плату на посаді водія (за вирахуванням податку та військового збору) 12115,25 грн (довідка № від 24.12.2024).

За період з січня 2024 року по січень 2025 року суму нарахованого доходу (без вирахуванням податку та військового збору) становить 109 447,61 грн (доказ - відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходу, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи №1196440 від 13.03.2025).

Відповідач є власником квартири (реєстраційний номер 247) за адресою: АДРЕСА_2 ; загальна площа - 62,4 кв.м., а також власником транспортного засобу Renault Master, 200 року випуску, об`єм двигуна 2499 см3, номер кузова НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 (доказ лист про надання інформації від 23.10.2024 № 31/26-1764/1аз, виданий Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в м. Києві).

Відповідно до відомостей, які повідомила Позивачка, і що не оспорювалось Відповідачем, за період травень 2024 - листопад 2024 загальна сума витрат за 7 місяців становить 135 074 грн, в тому числі травень 2024: 14 440 грн; червень 2024- 13 755 грн; липень 2024- 25 245 грн; серпень 2024- 26 414 грн; вересень 2024- 20 150 грн; жовтень 2024- 19 020 грн; листопад 2024- 16 050 грн. Середня сума витрат на місяць -17 868 грн.

Зокрема: продукти харчування - 6 000 грн на місяць, загалом 42 000 грн; комунальні послуги - сума варіюється від 920 до 2000 грн на місяць (загалом- 9 736 грн); одяг та взуття- 12 654 грн; медицина (ліки, аналізи, стоматолог, офтальмолог, медичні послуги): 16 867 грн; освіта (школа, курси, гуртки) - 5 259 грн; розваги (кіно, зоопарк, музей, дитяче кафе) - 3 665 грн; мобільний зв`язок та інтернет - 2 546 грн; ремонт техніки (мобільний телефон) - 1 640 грн; психолог - 2 800 грн; відпочинок - 8000 грн; канцелярія - 2000 грн. - шпалери для дитячої кімнати - 510 грн; іграшки - 421 грн.

ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Стаття 181 СК України встановлює, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому, частиною другою цієї статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2025 року для дiтей вiком до 6 рокiв становить - 2563 грн, а для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. Такий же розмір був визначений і в 2024 році.

Отже, станом на момент розгляду цієї справи мінімальний гарантований аліментів для дітей віком від 6 до 18 років становить: 1598 грн (50% від 3196 грн), а мінімальний рекомендований - 3196 грн.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема, потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпеченні речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (постанова Верховного Суду від 29.08.2024 у справі № 395/1083/20, провадження № 61-18650св23).

Водночас, у частинах першій та другій статті 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За висновком Верховного Суду особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні (постанова від 20.03.2024 у справі № 760/6988/22).

Суд перевірив майновий стан та доходи Відповідача й установив, що він працює, у 2024 році отримував дохід у вигляді заробітної плати у місяць у розмірі 6188,28 грн, має на праві власності нерухоме майно та транспортний засіб.

Суд також перевірив заявлені Позивачкою витрати на дітей й установив, у розрахунок включені як витрати на базові потреби дітей, такі як продукти харчування, одяг та взуття, засоби гігієни, так і частина витрат класифікується як додаткові витрати (зокрема, витрати на спеціалізовані курси, гуртки; ремонт техніки (мобільний телефон), шпалери для дитячої кімнати, які, згідно зі статтею 185 СК України, підлягають окремому відшкодуванню. Діти проживають в житлі, де надаються комунальні послуги, тому частина цих витрат (пропорційно до її потреб) дійсно входить до аліментів. Водночас, Позивачка не уточнила, яка саме частина комунальних послуг стосується потреб дитини, чи включила вона в розрахунок всі свої витрати на комунальні послуги.

Додаткові витрати при визначенні розміру аліментів Суд не бере до уваги.

Суд, урахувавши обставини, визначені у статті 182 СК України, якнайкращі інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, визначив розмір аліментів у сумі 3196 грн щомісячно на дитину, що є мінімальний рекомендованим розміром аліментів для дітей віком від 6 до 18 років. Такий розмір, зважаючи на конкретній обставини, забезпечить достатній рівень життя дітей, але не буде надмірно обтяжливим для Відповідача, враховуючи наявність у власності нерухомого та рухомого майна.

Натомість, Відповідач не довів Суду, що він має сплачувати аліменти у розмірі 1598 грн і що це відповідає потребам та інтересам дітей. На Відповідача, як на батька, покладено однаковий з Позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, які проживають разом із матір`ю і має значні витрати на їх утримання.

Водночас, заявлена Позивачкою сума аліментів у розмірі 12 000,00 грн не підтверджується належними доказами щодо фактичних витрат на дітей, які б складали 24 000,00 грн щомісяця. Вона сама стверджує, що загальні витрати складають 17 868 грн, в тому числі й додаткові витрати, що передбачає обов`язок кожного з батьків брати участь в утриманні дітей у розмірі 9000 грн (4500 грн на кожну дитину).

Але і цей розмір за обставин цієї справи є необґрунтованим. Суд перевірив і встановив, що за 7 місяців Позивачка понесла витрати на утримання дітей щонайменше у розмірі 68 936 грн (продукти харчування: 6 000 грн/місяць * 7 місяців = 42 000 грн; одяг та взуття: 12 654 грн; комунальні послуги: 9 736 грн; мобільний зв`язок та інтернет: 2 546 грн; канцелярія: 2 000 грн), що становить 9848,00 грн у місяць, тобто 4924 грн на кожного. Додаткові витрати, заявлені Позивачкою, не враховуються при визначенні розміру аліментів, але можуть бути предметом окремого позову.

При цьому, Суд також підкреслює, що наявність у Позивачки витрат на утримання дітей, не означає, що Суд має присудити у визначеному розмірі.

Незважаючи на те, що витрати Позивачки на дітей є важливим та основним фактором, вони не визначають автоматично розмір аліментів. Суд зобов`язаний забезпечити баланс між потребами дитини та матеріальними можливостям.

Тому Суд при визначенні розміру аліментів враховує обставини, визначені у статті 182 СК, в тому числі й матеріальне становище платника аліментів, і щоб, розмір аліментів був необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд також бере до уваги, що розмір відрахувань із заробітної плати у разі стягнення аліментів становить 50 відсотків (абзац другий частини другої статті 70 Закону України "Про виконавче провадження").

Позивачка не довела, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє сплачувати аліменти у більшому розмірі, і Суд не встановив такі обставини. Твердження Позивачки, що "батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти у розмірі 12 000 грн на обох дітей" не знайшли своє підтвердження в процесі розгляду справи. Так само Позивачка не довела, що Відповідач використовує транспортний засіб в підприємницькій діяльності.

Суд не може взяти до уваги доводи Позивачки щодо прихованих доходів Відповідача, оскільки вони не були належним чином обґрунтовані та доведені.

Водночас, Суд зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанова Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21)).

Частина перша статті 191 ЦПК України встановлює, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Розподіл судових витрат

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл витрат судом (стаття 141 ЦПК України). Подібний висновок викладено у у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додав (в копіях):

- договір про надання правової допомоги № 03/24 від 11.10.2024;

- скрін-шот переказу коштів ОСОБА_9 на суму 3015,08 грн;

- копію ордера на надання правничої допомоги № 1505422 від 11.10.2024

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Івашова Ганна Леонідівна.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд дослідив надані Позивачкою докази і встановив, що договір про надання правової допомоги не містить підписів адвоката та Позивачки, копія ордера на надання правничої допомоги не містять підпису адвоката, скріншот на переказ коштів не містить призначення платежу. Тому Суд дійшов висновку, що Позивачка не довела факт понесення нею витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", зважаючи на звільнення позивача від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів, суд постановляє стягнути з Відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 263-265, 268 ЦПК України, Суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_8 ) аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,аліменти в розмірі 3 200,00 гривень на кожну дитину, починаючи стягувати з 18 листопада 2024 року - дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

У решті вимог - відмовити.

У стягненні з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь держави судовий збір у сумі 968,96 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО