РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 367/6716/24

провадження у справі № 2/0285/363/25

11 березня 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі судді Помогаєва А.В., при секретарі судового засідання Янковій Л.П.,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кошман Л.А.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Київ) про скасування розрахунку заборгованості по аліментам та визначення розміру заборгованості по аліментам,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 15.04.2024, згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20.12.2021 по справі №367/5542/21 та визначити заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим листом починаючи з 12.12.2023.

В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що виконавчий лист за рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20.12.2021 по справі №367/5542/21 надійшов на виконання 12.12.2023. До моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання позивач добровільно надавав матеріальну допомогу ОСОБА_2 на утримання сина. Підстави для нарахування заборгованості за минулий час відсутні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримав. Висловив сумнів у тому, що стягувач ОСОБА_2 мала можливість ініціювати відкриття виконавчого провадження, оскільки за станом здоров`я не здатна подати будь-яку письмову заяву. На думку позивача, таку заяву з корисливих мотивів подали інші особи (мати стягувача та її адвокат). Пояснив, що мав домовленість з колишньою дружиною про те, що вона не буде подавати виконавчий лист на виконання. У зв`язку з війною, вона з дитиною в 2022 році виїхала до Австрії, де перебували тривалий час. Після відкриття виконавчого провадження (у грудні 2023 року) він щомісячно сплачує аліменти. Складений державним виконавцем розрахунок заборгованості вважає безпідставним та просить скасувати.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Посилалась на те, що згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20.12.2021 по справі №367/5542/21 ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 починаючи з 27.07.2021 до досягнення дитиною повноліття. Стягувач ОСОБА_2 звернулась до державного виконавця із заявою про стягнення заборгованості за весь період стягнення аліментів. Доказів часткової сплати аліментів боржником не надано.

ОСОБА_2 залучена до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Про час та місце судових засідань повідомлялась за адресою зареєстрованого місця проживання. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Будь-яких заяв по справі до суду від неї не надійшло. Така неявка не перешкоджає розгляду справи.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інщих правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Обов`язок щодо утримання дитини не може бути покладено виключно на одну матір.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20.12.2021 по справі №367/5542/21 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позову 27.07.2021 року і до досягнення дитною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

12.12.2023 до Березанського відділу ДВС у Броварському районі Київської області надійшла заява представника стягувача ОСОБА_2 - адвоката Нерода А.І. про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа від 21.11.2023 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів за вищезазначеним рішенням суду. (а.с. 7, 8)

Постановою державного виконавця від 12.12.2023 відкрито виконавче провадження №73576720 за поданим виконавчим листом.

01.03.2024 державним виконавцем винесено постанову про передачу виконавчого провадження №73576720 до Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області (а.с.78, 79).

22.03.2024 виконавче провадження №73576720 прийняте державним виконавцем Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області та складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 04.04.2024 в сумі 94423,56 грн (а.с. 80-81).

08.04.2024 ОСОБА_2 подала заяву, в якій просила врахувати, що з моменту подання позову вона аліменти не отримувала (а.с. 84).

15.05.2024 державним виконавцем складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржником ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №73576720 на суму 70677,56 грн.

Позивач просить скасувати даний розрахунок, посилаючись на відсутність заборгованості, оскільки вважає, що період часу, що минув до пред`явлення виконавчого листа до виконання, не підлягає врахуванню для визначення заборгованості. Вважає, що відсутність волевиявлення стягувача на ініціювання виконавчого провадження свідчить про відсутність обов`язку сплачувати аліменти. Крім того зазначає, що періодично добровільно надавав кошти стягувачу та дитині. Купляв речі для сина.

Згідно ч. 1 ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він був обізнаний про зміст рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20.12.2021 по справі №367/5542/21 про стягнення з нього аліментів.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано доказів сплати аліментів на виконання рішення суду до моменту відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що державним виконавцем дотримано вимоги чинного законодавства під час складання оскаржуваного розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні №73576720 за період, починаючи від дати, зазначеної у рішенні суду та виконавчому листі - з 27.07.2021.

Вимоги позивача є необгрунтованими, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційна скарага не була подана. У випадку оскарження - рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14.03.2025.

Суддя А.В. Помогаєв