Справа № 211/7513/24
Провадження № 2/211/567/25
РІШЕННЯ

іменем України

18 березня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, -

встановив:

адвокат Штефан Дмитро Юрійович від імені позивача ОСОБА_1 та в її інтересах звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить суд визнати за позивачем ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0771 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:062:0003, право власності на яку на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ №146770 від 10.10.2007, зареєстрованого в Книзі записів актів про право приватної власності на землю за №74, належить ОСОБА_2 . В обґрунтування позову представник зазначив, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 придбала у відповідача ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, реєстровий №4524 від 31.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кузнецовою О.С., вказаний житловий будинок з господарськими побудовами. Згідно п. 1.2. вказаного договору купівлі-продажу домоволодіння, що відчужується належало продавцю ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Ситнік О.О. державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори, від 07.07.2005, реєстровий №1-3108. Право власності на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу було зареєстроване за ОСОБА_1 07.09.2005, витяг КП ДОР «Криворізького бюро технічної інвентаризації» №8273394. Згідно п. 7.1. вказаного договору купівлі-продажу покупець ознайомлений, у тому числі, зі ст. 120 Земельного кодексу України, яка станом на дату посвідчення договору була викладена у наступній редакції: «1. При переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди». Право власності на земельну ділянку, на котрій розташоване вищевказане домоволодіння належало відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.2005 реєстровий №1-3553, виданого у поповнення до спадкової справи №731 від 07.07.2005 за №1-3108, посвідченого Ситнік О.О. державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори. Зі змісту вказаного свідоцтва вбачається, що ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації. На підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №146770 від 10.10.2007, згідно змісту якого до його власності перейшла земельна ділянка площею 0,0771 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:062:0003. У 2024 році ОСОБА_1 вирішила оформити кадастровий номер на земельну ділянку, на якій розташований будинок, який належить їй на праві приватної власності. Проте, інженер-землевпорядник після проведення землевпорядних робіт та перевірки наданих співвласниками документів повідомив, що право власності на земельну ділянку площею 0,0771 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі державного акту про право приватної власності на землю, серії ЯЕ №146770 від 10.10.2007, зареєстрованого в Книзі записів актів про право приватної власності на землю за №74, належить ОСОБА_2 . У зв`язку з неможливістю належним чином оформити свої права на нерухоме майно, а саме, оформити право власності на земельну ділянку, позивач змушена звернутись до суду із цією позовною заявою.

Ухвалою суду від 13 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 10 лютого 2025 року підготовче судове засідання закрите та справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача адвокат Штефан Д.Ю. звернувся до суду з заявою, згідно якої просить провести розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, на вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 набула у власність на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, реєстровий №4524 від 31.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кузнецовою О.С. Право власності на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу було зареєстроване за ОСОБА_1 07.09.2005, витяг КП ДОР «Криворізького бюро технічної інвентаризації» №8273394 (а.с. 8 копія договору, а.с. 9 копія витягу, а.с. 10, 11 копія технічного паспорту).

Згідно із п. 1.2. вказаного договору купівлі-продажу домоволодіння, що відчужується належало продавцю ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Ситнік О.О. державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори, від 07.07.2005, реєстровий №1-3108.

Відповідно до п. 7.1. вказаного договору купівлі-продажу покупець ознайомлений, у тому числі, зі ст. 120 Земельного кодексу України, яка станом на дату посвідчення договору була викладена у наступній редакції: «1. При переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди».

Право власності на земельну ділянку, на котрій розташоване вищевказане домоволодіння належало відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.2005 реєстровий №1-3553, виданого у поповнення до спадкової справи №731 від 07.07.2005 за №1-3108, посвідченого Ситнік О.О. державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори (а.с. 12 копія свідоцтва).

На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №146770 від 10.10.2007, згідно змісту якого до його власності перейшла земельна ділянка площею 0,0771 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:062:0003 (а.с. 13 копія державного акту).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За вимогами статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно із п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права на землю.

Частиною 3 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеній у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі №364/515/19.

На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,0771 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, оскільки це не призведе до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб і є єдиним можливим способом захисту прав та законних інтересів позивача.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 247, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку, площею 0,0771 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:062:0003, право власності на яку на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ №146770 від 10.10.2007, зареєстрованого в Книзі записів актів про право приватної власності на землю за №74, належить ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 18 березня 2025 р.

Суддя Д.М. Ніколенко