УХВАЛА

13 березня 2025 року

м. Київ

справа № 509/1862/20

провадження № 61-2204ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Чіканчі Ольгою Іванівною, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, приватного нотаріуса Овідіопольського РНО Одеської області Куркан Наталії Федорівни, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання недійсним державного акту на право власності на землю та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування запису про право власності, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення вимог, просила:

визнати незаконним та скасувати рішення IV сесії V скликання Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського (Овідіопольського) району Одеської області від 18 серпня 2006 року N 290 «Про безкоштовну передачу у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 земельної ділянки у спільну сумісну власність та виготовлення державного акту на право спільної сумісної власності на землю для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 »;

визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ N 952688 від 02 липня 2007 року, що посвідчує право спільної власності громадян: ОСОБА_3 - 1/2 частка та ОСОБА_1 - 1/2 частка - на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2040 га, за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: :02:001:0357), який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за N 03 від 02 липня 2007 року, виданий на підставі рішення IV сесії V скликання Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського (Овідіопольського) району Одеської області від 18 серпня 2006 року N 290 «Про безкоштовну передачу у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 земельної ділянки у спільну сумісну власність та виготовлення державного акту на право спільної сумісної власності на землю для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 »;

визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 1871 від 30 вересня 2015 року, видане приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області

Куркан Н. Ф. на ім`я ОСОБА_1 - на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,204 га, кадастровий номер :02:001:0357, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності N 11395535 від 30 вересня 2015 року за ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,204 га, кадастровий номер :02:001:0357, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,204 га, кадастровий номер :02:001:0357, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проведену 02 липня 2007 року Овідіопольським районним відділом земельних ресурсів на підставі Технічної документації по передачі земельної ділянки у спільну сумісну власність та зі складання державного акту на право приватної спільної сумісної власності на землю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території Кароліно-Бугазької сільської ради, АДРЕСА_1 .

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 вересня 2022 року,залишеним без змін постановою Одеськогоапеляційного суду

від 21 січня 2025 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення ІV сесії V скликання Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського (Овідіопольського) району Одеської області від 18 серпня 2006 року № 290 «Про безкоштовну передачу у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 земельної ділянки у спільну сумісну власність та виготовлення державного акту на право спільної сумісної власності на землю для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ».

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 952688 від 02 липня 2007 року, що посвідчує право спільної власності громадян: ОСОБА_3 - 1/2 частка та ОСОБА_1 - 1/2 частка - на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2040 га, за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер : :02:001:0357), який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03 від 02 липня 2007 року, виданий на підставі рішення ІV сесії V скликання Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського (Овідіопольського) району Одеської області від 18 серпня 2006 року № 290 «Про безкоштовну передачу у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 земельної ділянки у спільну сумісну власність та виготовлення державного акту на право спільної сумісної власності на землю для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ».

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 1871 від 30 вересня 2015 року, видане приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області

Куркан Н. Ф. на ім`я ОСОБА_1 - на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,204 га, кадастровий номер :02:001:0357, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності № 11395535 від 30 вересня 2015 року за ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,204 га, кадастровий номер :02:001:0357, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,204 га, кадастровий номер :02:001:0357, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , проведену 02 липня 2007 року Овідіопольським районним відділом земельних ресурсів на підставі Технічної документації по передачі земельної ділянки у спільну сумісну власність та зі складання державного акту на право приватної спільної сумісної власності на землю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території Карогліно-Бугазької сільської ради, АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

21 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Чіканчі О. І. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року.

Вказана касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявницею до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

У касаційній скарзі міститься клопотання про відстрочення сплати судових витрат до ухвалення судового рішення, в якому представник заявника посилається на скрутне матеріальне становище заявника та відсутність доходу, достатнього для сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Визначення майнового стану сторони процесу є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату судових витрат. Якщо через низький рівень майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2019 року, справа № 821/1896/15-а, провадження № К/9901/14384/18).

Верховний Суд у постанові від 30 березня 2021 року у справі № 338/158/19 (провадження № 61-11548св20) зазначав, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.

Верховний Суд зауважує, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан заявника для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на заявника. Підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо).

Отже, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.

Наведені у клопотанні доводи не дають достатніх підстав для звільнення від сплати судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

З урахуванням обставин справи та наданих заявником доказів, у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Чіканчі О. І. про відстрочення від сплати судового зборуза подання касаційної скарги слід відмовити, оскільки заявником не надано суду касаційної інстанції доказів на підтвердження реального майнового стану (наявність рухомого і нерухомого майна, довідки фіскальних органів про доходи, довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо), який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.

Частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 102,00 грн.

Предметом касаційного оскарження є п`ять вимог немайнового характеру.

Ураховуючи викладене, заявник за подання касаційної скарги має сплатити судовий збір у розмірі 8 408 грн (2 102,00 грнх 0,4) х 5) х 200 %).

Оскільки до касаційної скарги заявником додано квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН139 від 21 лютого 2025 року про сплату судового збору в розмірі 2 422, 40 грн, то йому заявнику необхідно доплатити

5 985, 60 грн (8 408 грн - 2 422, 40 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , подане адвокатом Чіканчі Ольгою Іванівною, про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Чіканчі Ольгою Іванівною, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині наведення поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження заявниці буде відмовлено у відкритті касаційного провадження, а в разі невиконання вимог іншої частини даної ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська