Ухвала

14 березня 2025 року

м. Київ

справа № 932/541/23

провадження № 61-185ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів в сумі 652 735 грн та пені за прострочення сплати аліментів в сумі 665 699 грн,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 січня 2025 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 24 січня 2025 року ці недоліки було усунуто.

У клопотанні, яке подано на виконання ухвали Верховного Суду від 24 січня 2025 року та міститься в уточненій касаційній скарзі, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що повний текст постанови апеляційного суду отримала 07 грудня 2024 року, що поштовим повідомленням. На підтвердження указаних обставин суду надано фотокопії матеріалів справи, а саме: супровідного листа Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з розпискою ОСОБА_1 про його отримання 07 грудня 2024 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17; від 14 червня 2023 року у справі № 758/8284/21; від 18 січня 2023 року у справі № 161/5211/22; від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17 (провадження № 61-35488св18) та постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Керуючись статтями 260, 389, 390, 394, 395 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року.

Відкрити касаційне провадження у справі № 932/541/23.

Витребувати з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 932/541/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені за прострочення сплати аліментів.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 27 березня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков