Провадження №2-о/523/75/25
У Х В А Л А
12.03.2025 року м. Одеса
Суворовський районний суд міста Одеси
у складі: головуючої судді Кремер І.О.,
з участю секретаря судових засідань Павлова О.Я.,
Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04.10.2024 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження по справі.
Суд констатує, що від представника заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 Олещука А.О. до суду надійшло клопотання про передачу даної справи за підсудністю до належного суду за зареєстрованим місцем проживання заявника ОСОБА_1 , а саме до Тячівського районного суду Закарпатської області.
Обґрунтовуючи подане клопотання представник заінтересованої особи вказує на те, що В матеріалах справи міститься витяг з реєстру територіальної громади від 05.12.2023 року щодо місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . 01.12.2021 року набрав чинності Закон України від 05.11.2021 року «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, а також встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг. Відповідно до частини 3 ст. 26 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», витяг із реєстру територіальної громади - це документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу. Порядок формування витягу з реєстру територіальної громади встановлюється Кабінетом Міністрів України. З огляду на викладене, при зверненні до суду правове значення має саме зареєстроване місце проживання заявника, тоді як фактичне місце проживання є гарантією задля забезпечення можливості направлення на її адресу судового виклику, отож про обізнаність наявного позову чи заяви. Таким чином заявником, в порушення п.2 ч.3 ст.175, ст.316 ЦПК України, до заяви не додано належного документу, який би підтверджував його місце проживання чи перебування, з урахуванням вищевказаних норм діючого законодавства, оскільки довідка додана до заяви про проживання заявника без реєстрації в АДРЕСА_2 не є документом, що підтверджує місце проживання особи, а відомості зазначені у копії паспорта заявника підтверджують його зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, розгляд даної заяви повинен здійснювати суд за зареєстрованим місцем проживання заявника ОСОБА_1 , яким є Тячівський районний суд Закарпатської області.
Учасник справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про час місце слухання справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що розгляд даної справи не підсудний Суворовському районному суду м. Одеси з огляду на наступне.
Вирішуючи питання підсудності даної справи Суворовському районному суду м. Одеси судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження ц вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
З приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно ст. 2, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Територіальна підсудність це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.
Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.
Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378, пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України).
Згідно вимог ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Суд констатує, що із наявної в матеріалах справи Довідки про фактичне місце проживання особи без реєстрації, виданої керівником ОСОН КМ «Крива Балка» Іордановим Ю.І. вбачається, що заявник ОСОБА_1 фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно відповіді № 907632 від 15.11.2024 року, отриманої з Єдиного державного демографічного реєстру, заявник ОСОБА_1 значиться зареєстрованим про місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.
Порядок реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів регулюється Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265, який набрав чинності 14 березня 2022 року.
У пункті 4 вказаного Порядку передбачено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на осіб, адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) яких знаходиться на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.
Результат аналізу змісту вказаних норм дозволяє зробити висновок, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором.
Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.
Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.
З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.
Вказані висновки сформовано у постанові Об`єднаної палати КЦС/ВС від 24.06.2024 року за результатами розгляду справи № 554/7669/21, яку суд в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.
Таким чином, суд зазначає, що при зверненні до суду правове значення має саме зареєстроване місце проживання заявника, тоді як фактичне місце проживання є гарантією задля забезпечення можливості направлення на його адресу судового виклику, отож про обізнаність наявного позову чи заяви.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Під судом у практиці ЄСПЛ розуміється будь-який юрисдикційний орган, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Цей орган має бути встановлений законом, зокрема: суд утворений безпосередньо на підставі закону; суд діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції; суд діє в законному складі.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Керуючись ст.ст. 31, 260, 316 ЦПК України, суд,
Клопотання представника заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 Олещука Андрія Остаповича про передачу справи для розгляду за підсудністю задовольнити.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: Кремер І.О.