Дата документу 13.03.2025
Справа № 334/6120/17
Провадження № 4-с/334/6/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Франчук Н.С., за участю представника скаржника ОСОБА_1 , державного виконавця Гнідої Ю.В.

розглянувши скаргу Комунального підприємства «Виробниче Ремонтно-Експлуатаційне Житлове Об`єднання №7, інтереси якого представляє адвокат Ямаєва Ю.С., стягувач: юридичні особи, особа, дії якої оскаржуються: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання незаконною бездіяльність заступника начальника Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арешту з коштів боржника

В С Т А Н О В И В :

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернулося Комунальне підприємство «Виробниче Ремонтно-Експлуатаційне Житлове Об`єднання №7, інтереси якого представляє адвокат Ямаєва Ю.С. зі скаргою, в якій просила суд визнати незаконною бездіяльність заступника начальника Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арешту з коштів боржника.

У судовому засіданні представник КП «ВРЕЖО №7» доводила суду, що заявник перебуває у стані припинення, тому звернувся до банківської установи для закриття банківських рахунків. При цьому, заявнику було повідомлено, що на виконанні у банку перебуває постанова про арешт коштів КП «ВРЕЖО №7» згідно виконавчого провадження №55810198 та рекомендовано звернутися до органу примусового виконання рішень, який накладав такі арешти.

Заявою від 23.01.2025 р. за вих. №29 заявник звернувся до суб`єкту оскарження з проханням, серед іншого, надати постанову про відкриття виконавчого провадження №55810198, постанову про накладення арешту на майно (кошти) боржника та постанову, якою завершилося виконавче провадження. У відповідь на заяву, 05.02.2025 отримано лист від 04.02.2025 р. за вих №8184/29.22-38 та запитувані документи виконавчого провадження. З отриманих документів заявнику стало відомо, що на виконанні у Дніпровському ВДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувало виконавче провадження №55810198 по виконанню судового наказу №334/6120/17, виданого 10.10.2017 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення на користь держави судового збору у розмірі 320,00 грн. В межах виконавчого провадження №55810198, 01.10.2018 року, було винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на кошти боржника в розмірі 465,50 грн., яка складається з боргу у розмірі 320,00 грн., виконавчого збору у розмірі 32,000 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 113,50 грн., що містяться на рахунках: в АКБ «Індустріалбанк» (МФО 313849), рахунок НОМЕР_1 ; в АКБ «Індустріалбанк» (МФО 313849), рахунок НОМЕР_2 ; в АКБ «Індустріалбанк» (МФО 313849), рахунок НОМЕР_3 ; в Запорізькому РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Запоріжжя (МФО 313399),рахунок НОМЕР_4 ; в Запорізькому РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Запоріжжя (МФО 313399),рахунок НОМЕР_5 та на всіх інших рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

21.08.2019 р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». В подальшому виконавчий документ до стягнення не пред`являвся.

Заявник постанову від 20.02.2018 р. про відкриття виконавчого провадження не отримував, а тому не був обізнаний про хід виконавчого провадження, був позбавлений можливості вчасно реагувати на дії державного виконавця, надавати свої докази, а також користуватися іншими правами, наданими Законом 2016 р.

Отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2018 р. лише 05.02.2025 р. заявник згідно платіжної інструкції №6028 від 18.02.2025 р. сплатив на рахунок Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Південного МУМЮ (м. Одеса) кошти за виконавчим провадженням у розмірі 465,50 грн., з яких борг у розмірі 320,00 грн., виконавчий збору у розмірі 32,00 грн. та витрати виконавчого провадження у розмірі 113,50 грн. Тобто повністю сплатив кошти, розмір яких зазначив державний виконавець у постанові про накладення арешту на кошти боржника.

18.02.2025 р. на електронну пошту Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Південного МУМЮ (м. Одеса) КП «ВРЕЖО №7» направило заяву від 18.02.2025 р. за вих.№59 про оплату коштів за виконавчим провадженням №5581098 та зняття арешту з коштів та іншого майна боржника та виключення КП «ВРЕЖО №7» з реєстру боржників.

26.02.2025 р. заступником начальника Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Південного МУМЮ (м. Одеса) Гнідою Юлією Володимирівною було винесено постанову про виключення відомостей про боржника з Єдиного державного реєстру боржників у зв`язку із погашенням боргу за виконавчим документом у розмірі 320,00 грн., виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Проте постанова про зняття арешту з усього майна (коштів) боржника винесена не була.

Наявність нескасованого арешту на майно (кошти) боржника за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Підсумовуючи вищевикладене, представник скаржника просила суд задовольнити вимоги, викладені у скарзі у повному обсязі, визнавши неправомірною бездіяльність заступника начальника Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гнідої Юлії Володимирівни щодо не зняття арешту з коштів КП «ВРЕЖО №7", накладеного у виконавчому провадженні № 55810198 та зобов`язати заступника начальника Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з коштів боржника у виконавчому провадженні № 55810198.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги з мотивів викладених у письмових запереченнях.

У своїх усних поясненнях доводила, що дійсно на виконанні у відділі перебувало зведене виконавче провадження №55874573 про стягнення з Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» на користь юридичних та фізичних осіб на загальну суму боргу у розмір 7 257 339,55 грн. До складу якого також входило ВП№55810198 з примусового виконання судового наказу №334/6120/17 від 10.10.2017 року про стягнення з Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» на користь держави 320,00 грн.

18.02.2025 року на депозитний рахунок відділу надійшли кошти у сумі 465,50 грн. з призначенням платежу (Борг за ВП№55810198).

На підставі розпорядження державного виконавця від 24.02.2025 року зазначені кошти розподілені наступним чином: 320,00 грн. перераховано на рахунок казначейства України як судовий збір; суму 32.00 грн. перераховано як виконавчий збір, та суму 95,50 грн. перераховано як витрати виконавчого провадження.

Після перерахування зазначених коштів державним виконавцем ураховуючи викладене, керуючись частиною сьомою статті 9 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 23 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/2080 (за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників) боржника КП «ВРЕЖО-7» було виключено з Єдиного реєстру боржників за ВП 55810198.

Проте, рішення щодо зняття арешту з коштів боржника не було прийнято оскільки перевіркою роботи АСВП, ВП-Спец розділу виявлені не погашені боржником вимоги стягувачів, про що 27 лютого 2025 року письмово було повідомлено КП «ВРЕЖО-7».

Просила суд відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступного.

На підставі рішення Запорізької міської ради від 05.10.2023 № 9 «Про припинення комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» шляхом приєднання до комунального підприємства КП «ГРАДПРОЕКТ», останній є правонаступником усіх прав, обов`язків та майна КП «ВРЕЖО №7».

Звернувшись до банківської установи з заявою про закриття банківських рахунків, було виявлено, що згідно постанову про арешт коштів КП «ВРЕЖО №7», згідно виконавчого провадження №55810198, що змусило заявника звернутися до органу примусового виконання рішень, який накладав арешти, а отримавши відмову у скасуванні арешту, звернутися до суду та суду.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Разом з тим, за змістом частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Обов`язковість виконання судових рішень встановлена у статтях 2, 18 ЦПК України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Питання порядку виконання судових рішень врегульоване статтею 129-1 Конституції України, у відповідності до якої суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Суду як джерело права.

Відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» «Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine», § 52, n. 53 рішення ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року № 18966/02).

З огляду на наведене, суд вважає, що принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки - перешкоджає такому виконанню.

При цьому, слід зауважити на тому, що виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, у визначеному законом порядку, утверджує авторитет держави як правової і, навпаки, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;

6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи інтерес.

Обов`язковою підставою звернення до суду є порушення прав і свобод сторони виконавчого провадження, в даному випадку боржника КП «ВРЕЖО №7».

Враховуючи, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи забезпечення та заходи щодо примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження», у тому числі накладати арешт на кошти, які перебувають на рахунках чи скасовувати такий.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, на виконанні у Відділі перебувало зведене виконавче провадження №55874573 про стягнення з Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» на користь юридичних та фізичних осіб на загальну суму боргу у розмір 7 257 339,55 грн. До складу якого також входило ВП№55810198 з примусового виконання судового наказу №334/6120/17 від 10.10.2017 року про стягнення з Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» на користь держави 320,00 грн.

18.02.2025 року на депозитний рахунок відділу надійшли кошти у сумі 465,50 грн. з призначенням платежу (Борг за ВП№55810198).

На підставі розпорядження державного виконавця від 24.02.2025 року зазначені кошти розподілені наступним чином: 320,00 грн. перераховано на рахунок казначейства України як судовий збір; суму 32.00 грн. перераховано як виконавчий збір, та суму 95,50 грн. перераховано як витрати виконавчого провадження.

Після перерахування зазначених коштів державним виконавцем ураховуючи викладене, керуючись частиною сьомою статті 9 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 23 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/2080 (за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників) боржника КП «ВРЕЖО-7» було виключено з Єдиного реєстру боржників за ВП 55810198.

Підстави для зняття арешту визначені у п. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого арешт знімається у разі:

1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4)наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5)відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця,зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6)отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7)погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8)отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9)підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

Частину четверту статті 59 доповнено пунктом 9 згідно із Законом № 2618-VIII від 22.11.2018\

10)отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Частину четверту статті 59 доповнено пунктом 10 згідно із Законом № 1630-IX від 13.07.2021\

5. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

В даному випадку суд наголошує про неможливість зняти арешт з коштів боржника у зведеному виконавчому провадженні, виділивши будь яке одне виконавче провадження від коли інших.

За наявною інформацією АСВП, ВП- Спец розділу у боржника існують не погашені вимоги стягувачів на суму майже 7000 000 гривень.

Отже, державний виконавець спираючись на ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем обґрунтовано не прийняв постанову про зняття арешту з коштів боржника, про що письмово повідомив КП «ВРЕЖО-7».

Таким чином, суд вважає, що скаржником не доведено порушення його прав діями заступника начальника Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арешту з коштів КП «ВРЕЖО №7».

Судовим розглядом та дослідженими доказами, перевіркою доводів сторін встановлено, що усі процесуальні дії державного виконавця вимогам Закону не суперечили.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, суд вважає, що дії заступника начальника Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні №55810198 вчинені відповідно до закону та в межах повноважень, тому у задоволенні скарги Комунального підприємства «Виробниче Ремонтно-Експлуатаційне Житлове Об`єднання №7, інтереси якого представляє адвокат Ямаєва Ю.С. слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 257-260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги Комунального підприємства «Виробниче Ремонтно-Експлуатаційне Житлове Об`єднання №7, інтереси якого представляє адвокат Ямаєва Ю.С., стягувач: юридичні особи, особа, дії якої оскаржуються: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання незаконною бездіяльність заступника начальника Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арешту з коштів боржника - відмовити.

Ухвала може бути повністю або частково оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення у формі ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Козлова Н.Ю.