Справа №705/7092/24
2-о/705/51/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

присяжних Заболотного І.М., Лебідя Ю.Г.

при секретарі Романовій О.М.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника Розборського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Уманський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про оголошення фізичної особи померлою,

У С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, в обґрунтування зазначивши наступне.

12.08.2006 між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб.

03.04.2024 ОСОБА_2 призваний до лав Збройних Сил України та брав безпосередню участь у бойових діях та заходах, пов`язаних із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф проти України до військової частини НОМЕР_1 на посаду кулеметника 2 відділення снайперів ВОС 101.

Відповідно до рапорту командира взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2024, старший солдат ОСОБА_2 кулеметник 2 відділення взводу снайперів в/ч НОМЕР_1 зник безвісти.

За вказаним фактом було розпочато службове розслідування і відповідно до акту такого розслідування, встановлено, що згідно запису в Журналі ведення бойових дій в/ч НОМЕР_1 24.02.2024 було отримано інформацію від командира взводу снайперів в/ч НОМЕР_1 , що під час виконання бойового завдання безвісти зник військовослужбовець взводу снайперів, а саме: старший солдат ОСОБА_2 , кулеметник 2 відділення взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 .

У своєму рапорті командир взводу снайперів, доповів, що 24.02.2024 в результаті скиду з дронів та артилерійських обстрілів в районі н.п. Кліщіївка, військовослужбовець служби за мобілізацією старший солдат ОСОБА_2 отримав поранення не сумісне з життям. Тіло військовослужбовця ОСОБА_2 станом на зараз не має можливості евакуювати.

Головний сержант взводу снайперів ОСОБА_3 у поданому рапорті підтвердив факт наявності бойового розпорядження та виходу в зону бойових дій, а саме в н.п. Кліщіївка, двох військовослужбовців, в тому числі ОСОБА_2 , для виконання ними бойового завдання, та той факт, що ОСОБА_2 героїчно загинув, закриваючи собою тіло побратима ОСОБА_4 .

Також, у своїх поясненнях командир 1 відділення взводу снайперів ОСОБА_4 та командир відділення взводу снайперів ОСОБА_5 підтвердили загибель ОСОБА_2 , який своїм тілом накрив одну із гранат, яку скинули на них. Тіло ОСОБА_2 ідентифікували за жетоном, речами та спорядженням, але евакуювати тіло не було можливості, оскільки воно знаходилося в зоні, яка є непідконтрольною ЗСУ.

За результатами службового розслідування факт безвісно відсутнього військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, старшого солдата ОСОБА_2 підтверджений.

У зв`язку з цим, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , отримати відповідний статус члена сім`ї загиблого (померлого Захисника чи Захисниці України, отримати одноразову грошову допомогу в разі смерті (загибелі), та інше, тому і вимушена звернутися до суду з цією заявою.

Просить суд оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піківець, Уманського району, Черкаської області, громадянина України, який загинув під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України.

Датою оголошення померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піківець Уманського району Черкаської області, громадянина України, вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Місцем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піківець Уманського району Черкаської області, громадянина України, вважати с. Кліщіївка (Бахмустської міської громади) Бахмутського району Донецької області.

Представник заявника ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та зазначив, що ОСОБА_2 у 2022 році був призваний до лав ЗСУ. З 22 лютого 2024 року зв`язок з ним був втрачений, але як стало відомо заявниці, його визнано безвісно відсутнім. Крім того 27.02.2024 заявник звернулася до Уманського РУП та на підставі її заяви були внесені відомості до ЄРДР. Під час розслідування були отримані відомості, що її чоловік загинув. При цьому наявні рапорти свідків, які підтвердили, що дійсно її чоловік вбитий. Але у зв`язку з тим, що тіло чоловіка евакуювати не надалося можливим, так як воно залишилося на окупованій території, ОСОБА_2 було визнано безвісно відсутнім. Вважає, що у вказаному випадку, оскільки з цього часу пройшло більше ніж шість місяців, є достатньо підстав для задоволення заяви. На даний час заявник, як дружина загиблого воїна, позбавлена можливості оформлення відповідних соціальних пільг, а також отримати свідоцтво про його смерть. Разом з тим зазначив, що бойові дії на окупованій території, де загинув чоловік його довірителя, ще ведуться, але обставини, які склалися є виключними, тому просить суд заяву задовольнити в повному обсязі.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви та позицію представника підтримала та просила суд задовольнити її заяву та оголосити померлим ОСОБА_2 .

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, на адресу суду направлено письмове пояснення до заяви, у якому посилаються на вимоги ст. 46 ЦК України та вважають, що законодавством врегульована процедура оголошення особи померлою у зв`язку з воєнними діями чи збройним конфліктом, тому заявники, за спливом строків, передбачених ч. 2 ст. 46 ЦК України, не позбавлені можливості звернутися з таким питанням до суду.

Зазначають, що ОСОБА_2 пропав безвісти в період дії воєнного стану на території України, за обставин, які виникли в результаті збройної агресії російської федерації проти України.

Тому, виходячи з положень частини другої статті 46 ЦК України, коли воєнні дії на території України не закінчилися та про закінчення воєнного стану в Україні не оголошено, особа може бути оголошена померлою лише через два роки, або з урахуванням конкретних обставин і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Враховуючи вимоги ст. ст. 251, 253 ЦК України, якими визначено, що таке строк та порядок його обчислення, слід дійти висновку, що частина друга статті 46 ЦК України визначає строк, зі спливом якого особа може бути оголошена померлою. Цей строк може бути загальним (два роки), або спеціальним (шість місяців) і пов`язується з настанням відповідної події моментом закінчення воєнних дій. Тобто, у частині другій статті 46 ЦК України законодавець чітко визначив, з настанням якої події пов`язаний початок перебігу строку, коли суд може оголосити фізичну особу померлою, а саме день закінчення воєнних дій.

Верховним Судом неодноразово викладалася позиція щодо спірної ситуації, а тому враховуючи таку позицію, слід вважати, що визнання особи померлою є крайньою мірою і під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи.

Також представник заінтересованої особи вказує, що слід також врахувати, що територія в районі с. Кліщіївка Донецької області не була звільнена, на ній не проводились евакуаційні та оперативно-розшукові зах оди, а також слідчі дії правоохоронних органів України. Таким чином, після закінчення воєнних дій сторони повертатимуть одна одній військовополонених, нададуть доступ до місць бойових дій для проведення пошукових робіт тощо. І якщо протягом шести місяців від дати закінчення бойових дій полонений не повернувся та інші відомості про особу відсутні, лише тоді є підстави звертатись до суду відповідно до другого речення ч.2 ст.46 ЦК України. Тобто саме для подібних випадків передбачений скорочений шестимісячний строк.

У зв`язку з цим, просять суд врахувати їх пояснення при винесенні рішення.

Представник заінтересованої особи Уманського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять розгляд справи проводити без присутності представника відділу, в оцінюванні доказів покладаються на думку суду.

Суд, вислухавши заявника, представника заявника, врахувавши позицію представників заінтересованих осіб, викладених у заяві та письмових поясненнях, наданих на адресу суду, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов наступного висновку.

Так, частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Піківецькою сільською радою Уманського району Черкаської області, та відміткою у паспорті серії НОМЕР_3 громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відповідності до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.04.2022 за № 77, пункт 252, старшого солдата ОСОБА_2 , який призваний на військову службу осіб рядового складу під час проведення загальної мобілізації в особливий період призначити на посаду кулиметника 2 відділення снайперів взводу снайперів, ВОС 101672А відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022 вважати, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Також згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 01.11.2024 № 2998, старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за мобілізацією у в/ч НОМЕР_1 з 03.04.2022.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.01.2024 № 26, на підставі рапорту командира підрозділу від 23.01.2024 за № 2022, вважати такими, що вибули у відрядження до зведеного загону снайперів ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », для виконання бойових завдань згідно бойового розпорядження командира військової частини від 07.02.2023, №76 ДСК, з 23 січня 2024 року, в тому числі старшого солдата ОСОБА_2 , кулеметника 2 відділення взводу снайперів.

Також, згідно довідки т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2023 № 13059, у період з 23.01.2024 по 24.02.2024 старший солдат ОСОБА_2 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій та Луганській областях.

У відповідності до повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 26.02.2024, на адресу заявника ОСОБА_1 сповіщено про те, що її чоловік, кулеметник 2 відділення взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_2 , 1985 року народження, у бою за Батьківщину, зник безвісті 24 лютого 2024 року, під час виконання бойового завдання в районі н.п. Кліщіївка, Донецької області.

Відомості про зникнення безвісті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піківець, Уманського району, Черкаської області 27.02.2024 внесені до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом № 39 сформованим 14.11.2024.

27 лютого 2024 року з цього приводу Уманським РУП ГУНП в Черкаській області на підставі заяви ОСОБА_1 внесені відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0000331.

Наказом т.в.о. військової частини НОМЕР_1 № 1595 від 21.06.2024, зобов`язано провести службове розслідування по факту зникнення безвісті під час виконання бойового завдання кулеметника 2 відділення взводу снайперів старшого солдата ОСОБА_2 з метою уточнення умов та причин по даному факту.

Згідно акту службового розслідування, затвердженого 24.06.2024 т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 , було встановлено, що відповідно до запису в Журналі ведення бойових дій в/ч НОМЕР_1 24.02.2024 було отримано інформацію від командира взводу снайперів, що під час виконання бойвого завдання зник військовослужбовець ОСОБА_2 , кулеметник 2 відділення взводу снайперів в/ч НОМЕР_1 .

У рапорті командир взводу снайперів доповів, що 24.02.2024 в результаті скиду з дронів та артилерійських обстрілів в районі н.п. Кліщіївка, старший солдат ОСОБА_2 отримав поранення не сумісне з життям. Тіло ОСОБА_2 не має можливості евакуювати.

Головний сержант взводу снайперів надав пояснення, у яких підтвердив факт наявності бойового розпорядження та виходу в зону бойових дій в н.п. Кліщіївка, в т.ч. солдата ОСОБА_2 , якій дійсно загинув унаслідок скидів з дронів та артилерійських обстрілів, закриваючи собою побратима ОСОБА_4 .

Командиром 1 відділення взводу снайперів, також надано пояснення, яким підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 близько 03.00 год. під час виконання бойового завдання ОСОБА_7 загинув в с. Кліщіївка Донецької області. Під час виходу з позицій до місця евакуації, вони потрапили під роботу ворожих дронів зі скидами гранат і вогнів. ОСОБА_7 героїчно накрив своїм тілом одну з гранат, яку скинули на них. Під час вибуху старший солдат ОСОБА_8 загинув, врятувавши його.

У своєму поясненні командир відділення взводу снайперів, повідомив, що 25.02.2024 близько 14 години 00 хвилин, отримавши координати від молодшого сержанта, вони знайшли тіло старшого солдата ОСОБА_2 , якого було ідентифіковано за жетоном та спорядженням. Евакуювати тіло не було можливості, оскільки воно знаходилося в зоні, що не підконтрольна ЗСУ.

У відповідності до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.06.2024 № 1320, службове розслідування є завершеним, факт безвісно відсутнього військовослужбовця, щодо якого 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, старшого солдата ОСОБА_2 підтверджений.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи державної реєстрації актів цивільного стану можуть видати свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦПК України).

Як передбачено ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з ч.1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 337/2489/23 висловив таку правову позицію: виходячи зі змісту статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України).

Крім того, суд звертає увагу на те, що з акту проведення спеціального розслідування № 12391 від 24.06.2024 за обставинами, що відбулися 24 лютого 2024 року зі старшим солдатом ОСОБА_2 , кулеметником 2 відділення взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 , вбачається, що солдат ОСОБА_2 , знаходячись в районі бойових дій та виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійснення відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, зник безвісти 24.02.2024 в районі населеного пункту Кліщіївка, Бахмутського району Донецької області.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, забезпечення правового регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей, визначає Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин».

Особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру (ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»).

Як передбачено ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи. Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Уповноважений з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (далі - Уповноважений), є посадовою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дотримання норм міжнародного гуманітарного права на всій території України (далі - відповідальний орган виконавчої влади), на яку покладено повноваження щодо координації розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та вирішення інших питань, пов`язаних з цим (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»).

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» у разі наявності достовірної інформації про те, що особа, яка зникла безвісти за особливих обставин, померла, Уповноважений надає висновок про наявність обставин, що свідчать про смерть цієї особи, та направляє його її родичам. Достовірною інформацією про смерть особи є результати аналізу і зіставлення інформації про вилучення людських останків, наданої пошуковими групами, посмертної інформації про такі останки, наданої бюро судово-медичної експертизи, інформації про профілі ДНК та результати зіставлення ДНК, надані ДНК-лабораторіями, з інформацією, що відома про особу, зниклу безвісти за особливих обставин. Ця інформація міститься у комплексному звіті про ідентифікацію. Достовірність цієї інформації підтверджується Уповноваженим в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Висновок Уповноваженого про наявність обставин, що свідчать про смерть особи, не є фактом, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, що встановлюються в судовому порядку.

До заяви не долучено висновку про наявність обставин, що свідчать про смерть особи, яка зникла безвісти за особливих обставин, а саме ОСОБА_2 .

Крім цього, суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому відповідними Указами Президента України та прийнятими на його затвердження Верховною Радою України Законами України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався та станом на час розгляду справи не закінчився.

Крім того, відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською федерацією затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 року від 22.12.2022 с. Кліщіївка Бахмутської міської територіальної громади, входить до відповідного переліку територій України, які перебувають в тимчасовій окупації, що унеможливлює доступ до таких територій представникам органів державної влади України.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Оцінивши обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви про оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим, оскільки під час розгляду справи не встановлені особливі та виключні обставини, які б спонукали до прийняття такого рішення до спливу законодавчо встановленого загального дворічного строку від дня закінчення воєнних дій, визначеного ст.46 ЦК України.

Таким чином, суд вважає звернення заявника до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою передчасним, а тому така заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ч.2 ст.46 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 89, 263-265, 293, 294, 305, 306, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 19.02.2025.

Головуючий суддя: Р. В. Піньковський

Присяжні І.М.Заболотний

Ю.Г.Лебідь