Справа № 211/3751/19
Провадження № 2/211/12/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 березня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу про виселення та зняття з реєстраційного обліку та звільнення від особистих речей,-

встановив:

До суду надійшов позов ТОВ «Кредитні ініціативи», який в подальшому був уточнений, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу про виселення та зняття з реєстраційного обліку та звільнення від особистих речей. В обґрунтування позовних вимог вказано, що на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «Кредитні ініціативи» 14.02.2019 в досудовому порядку набуло право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Втративши право власності на квартиру, відповідачі втратили відповідно право користування квартирою.

Згідно довідки за відомостями в реєстрі територіальної громади міста Кривий ріг № 5621 від 23.04.2019 року, та довідки, наданої під час судого слухання, ОСОБА_1 ( № 11907 від 09.09.2019 ) у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ТОВ «Кредитні ініціативи», зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Малолітні зареєстровані у зазначеному житловому приміщенні після укладання договору іпотеки, тобто передача в іпотеку квартири відбулася раніше за реєстрацію в ній малолітній дітей.

Позивач звертався до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, але відповідачі без будь-яких правових підстав прожовують проживати в квартирі та відмовляються добровільно висилитися, тим самим порушують право позивача на користування і розпорядження нерухомим майном.

Посилаючись на наведені обставини позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 24.07.2019 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.02.2021 року провадження у цивільній справі № 211/3751/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу про виселення та зняття з реєстраційного обліку та звільнення від особистих речей зупинено до набрання законності рішенням у цивільній справі № 211/6554/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", Обласного комунального підприємства "Софіївського бюро технічної інвентаризації" про визнання незаконною державної реєстрації права власності.

Ухвалою суду від 12.04.2024 року провадження по справі поновлено.

Ухвалою суду від 26.06.2024 року Провадження у цивільній справі № 211/3751/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу про виселення та зняття з реєстраційного обліку та звільнення від особистих речей зупинено до набрання законності рішенням у цивільній справі № 211/2885/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитних договорів, та частково здійсненими договорів факторингу.

Ухвалою суду від 27.01.2025 року провадження по справі поновлено.

В судове засідання сторони не з`явилися.

В матеріалах спри наявна заява представника позивача про розгляд справи без їх участі на позовних вимогах наполягають.

Відповідач ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтерсах неповнолітніх надала заяву про розгляд справи без її участі, в задовленні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах докази та встановивши фактичні обставини справи, дійшов наступного.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справ і, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так, відповідно до змісту рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.04.2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором кредиту були задоволені. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» заборгованість станом на 24.10.2011 року в сумі 317 675,49 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 234 740,80 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 70 186,08 грн., заборгованості по сплаті пені за несвоєчасні повернення кредиту та сплату процентів в розмірі 12 748,60 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. При цьому рішення було постановлено в присутності відповідача ОСОБА_1 , яка в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала, що має заборгованість по кредитному договору, яка виникла внаслідок зміни її матеріального становища, на той час вона не мала можливості в повному обсязі погасити заборгованість. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/26918200)

Згідно із рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.09.2013, постановленим за наслідками розгляду цивільної справи за позовом Товариства обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0308/0908/71- 246 від 25.09.2008 року, яка станом на 01.02.2013 складає 426506 грв. 09 грн., а саме: за кредитом - 235249,98 грн.; по відсотках - 107929,56 грн.; пеня - 83326,55 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартиру, що розташована на десятому поверсі шістнадцятиповерхового будинку, загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 на підставі права власності, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна. Вирішено питання про розподіл судових витрат. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/33236467)

Крім того, відповідно до змісту рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.06.2016 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованість за кредитним договором №0308/0908/71-246 від 25.09.2008 року в загальному розмірі 451 868 грн. 47 коп., яка складається з: - заборгованості по відсотках за період з 24.10.2011 року по 24.07.2015 року - 306 586 грн. 43 коп.; - пені за період з 15.06.2013 року по 15.06.2014 року в розмірі 145 282 грн. 04 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. При цьому в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали, вказуючи, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не набуло право вимоги за кредитним договором № 0308/0908/71-246 від 25.09.2008 року. Кредит за цим договором був наданий в іноземній валюті, а позивач ліцензію на здійснення валютних операцій не отримував. Крім того, вважали договори факторингу, укладені між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вектор Плюс», а також між ТОВ «Вектор-Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині відступлення права вимоги за спірним кредитним договором недійсними, оскільки первісний кредитор у зобов`язанні не підтвердив належним чином факту передачі новому кредиторові документів, які засвідчують його право вимоги за кредитом. Відповідно суд, обговоривши заперечення відповідача та його представника, дійшов висновку про дійсність як кредитного договору, так і договорів факторингу. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/58547816)

Вивчивши вказані вище рішення, судом було встановлено, що 25.09.2008 року ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 0308/0908/71-246.

Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов`язується надати Боржнику кредит у сумі 30 000,00 доларів США на строк з 25 вересня 2008 року по 24 вересня 2038 року, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитний договором. Пунктом 1.3 договору встановлено розмір процентної ставки за користування кредитом 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

Пунктом 8.1 договору встановлена відповідальність позичальника за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом у виді пені за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості.

Постановляючи рішення про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, які не оскаржені та набрали законної сили, суди виходили із того, що банк у законний спосіб, без порушення вимог діючого на момент укладення кредитного договору № 0308/0908/71-246 законодавства, уклав із ОСОБА_1 кредитний договір, який в повній мірі відповідав волевиявленню сторін.

Судом також встановлено, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступник ВАТ «Сведбанк» та ТОВ ФК «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу №15, відповідно до п.2.1, 2.2 якого Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

В свою чергу, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу, згідно якого Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») також відступив Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах. При цьому п. 2.3 вказаного договору передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в дату відступлення, якою є дата укладення цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Сторони в день укладення цього договору також складають та скріплюють своїми печатками Акт прийому-передачі реєстру заборгованості, за формою встановленою в Додатку №2 до цього договору.

Внаслідок укладення вказаних договорів факторингу відбулася заміна кредитора, а саме: ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 25.09.2008 року № 0308/0908/71-246, позичальником згідно якого є ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними актами прийому-передачі, реєстрами заборгованостей боржників, платіжними дорученнями, довідками про сплату та отримання клієнтом від фактора грошей (обставина встановлена рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.06.2016 року).

Згідно довідки за відомостями в реєстрі територіальної громади міста Кривий ріг № 5621 від 23.04.2019 року, та довідки, наданої під час судого слухання, ОСОБА_1 ( № 11907 від 09.09.2019 ) у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ТОВ «Кредитні ініціативи», зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Правовою підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою позивач вказує положення статей 319, 321 ЦК України та частини першої статті 109 ЖК України.

З посиланням на наведені правові підстави ТОВ «Кредитні ініціативи» просить виселити відповідачів з квартири та зняти їх з реєстраційного обліку за адресою квартири.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого житла, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ у справі «Маккенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року, пункт 50, «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року).

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).

Вирішення питання про наявність передбачених законом підстав для виселення особи чи визнання такою, що втратила право користування, що за своєю суттю є позбавленням права на житло, у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки має відбуватися із дотриманням гарантій, передбачених положеннями статті 109 Житлового кодексу Української РСР.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2019 у справі № 643/18788/15-ц (провадження № 14-93цс19) зазначила, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма статті 109 ЖК Української РСР.

У цій постанові, зокрема зазначено, що до спірних правовідносин між власником, який набув жиле приміщення за результатами звернення стягнення на предмет іпотеки, та особами, які мають право користування таким приміщенням, підлягають застосуванню зазначені норми права. Обмеження права власника, який набув жиле приміщення за результатами звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі статті 109 ЖК Української РСР та статті 40 Закону України «Про іпотеку», є передбачуваними.

Такого ж висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 в справі № 361/4481/19 вказавши, що «частина друга статті 109 ЖК України установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Зроблено висновок, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на житлове приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма статті 109 ЖК України».

За правилом частини першої статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Визначальним при вирішенні питання про те, чи є підстави для виселення осіб, які проживають у жилому приміщенні, яке було передано в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за валютним кредитом, є встановлення за які кошти придбано іпотечне майно. Якщо іпотечне майно, придбано за особисті кошти позичальника, а не за рахунок кредиту, то виселення таких громадян можливе лише з одночасним наданням іншого постійного житла.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 753/72/12.

Суд враховує, що при зверненні стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя ТОВ «Кредитні ініціативи», останнє було обізнане про наявність обтяжень спірної квартири, яка належала на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_1 , яка зареєстрована разом з іншими відповідачами у вказаній квартирі, зокрема про наявність у неї відповідних речових прав.

Позивач мав можливість виявити ризики, пов`язані з набуттям права власності на спірну нерухомість у зв`язку із невиконанням боргових зобов`язань, забезпечених іпотекою, а також мав усвідомлювати, що права власника квартири обмежуються у зв`язку із наявністю прав осіб, які мають право користування цим нерухомим майном.

Наявність права осіб, місце проживання яких зареєстровано у набутій позивачем на підставі іпотечного договору квартирі обмежує право останнього на користування майном. Частина друга статті 109 ЖК Української РСР на час реалізації прав іпотекодержателя містила заборону виселення осіб без надання іншого житлового приміщення у випадку, якщо квартира придбана не за рахунок коштів, отриманих у позику.

Таким чином, іпотекодержатель, як потенційний (у разі невиконання боргових зобов`язань, забезпечених іпотекою) новий власник спірного житлового приміщення, мав об`єктивну можливість знати про наявність прав відповідачів на користування спірним будинком і при набутті права власності мав усвідомлювати, що відповідачі мають зареєстроване місце проживання в будинку й право користування житлом.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18) та від 05.06.2019 у справі № 643/18788/15-ц (провадження № 14-93цс19).

Аналогічні висновки щодо застосування правових висновків, викладених у наведених постановах Великої Палати, висловлені Верховним Судом у постанові від 15.03.2021 у справі № 639/7410/18 (провадження № 61-14505св20) та від 09.09.2021 у справі 205/5044/19 (провадження № 61-2490св21) із подібними правовідносинами.

Факт переходу права власності на спірне житлове приміщення до іншої особи без оцінки законності такого виселення, яке по факту є втручанням у право на житло згідно з статтею 8 Конвенції, щодо пропорційності у контексті відповідної практики ЄСПЛ не є підставою для виселення членів сім ї власника квартири, у тому числі й колишніх, зняття їх з реєстрації та визнання такими, що втратили право користування житлом.

Також суд зазначає, що набуття ТОВ «Кредитні ініціативи» статусу власника спірного нерухомого майна не може братися до уваги, оскільки сам факт переходу права власності на нерухоме майно до іншої особи не є безумовною підставою для виселення колишнього власника цього майна та членів його сім`ї.

Щодо посилання позивача, що їм на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , суд відноситься критично, оскільки рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2023 року скасовано рішення індексний номер 45530878 від 14.02.2019 р. ОКП «Софїївське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», скасувати відповідні реєстраційні записи про право власності на вказану квартиру та поновити відомості у Державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про зазначений об`єкт нерухомого майна, що передували скасовуваним записам, та припинити право власності на вказану квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи». Рішення не оскаржено та набрало законної сили.

Крім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 13.02.2024 року право власності на житлову нерухомість за адресою: АДРЕСА_2 , 07.02.2024 року зареєстрована та належить на праві власності ОСОБА_1 .

Враховуючи наведені обставини та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Так як в задоволенні позовних вимог відмовлено, підстави для відшкодування позивачу судового збору відсутні.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу про виселення та зняття з реєстраційного обліку та звільнення від особистих речей - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н. О. Сарат