печерський районний суд міста києва
пр. № 2-2115/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 і третьої особи Компанії «Ауріема Лімітед» - Гук О. О., представника позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) ТОВ «Транскоммодитиз» Яценка С. А., представника третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транскоммодитиз», третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транскоммодитиз» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Компанія «Ауріема Лімітед» про визнання договору недійсним і скасування обмежень на предмет застави,

УСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив у рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за Меморандумом про взаєморозуміння у редакції викладеній у договорі про внесення змін від 19 травня 2021 року у розмірі 7 500 000, 00 доларів США, звернути стягнення на майно, що належить ТОВ «ТРАНСКОММОДИТИЗ» та є предметом застави за Договором застави рухомого майна від 19 травня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герман О. С., що зареєстрований в реєстрі за №№ 357, 358, а саме: силос для зберігання зерна з пласким дном TW60-26C - 9 шт., силос хоппер для зберігання зерна ЕН-30414, з системою аерації, дефлектором - 2 шт., силос для зберігання зерна з пласким дном TW60-26C, із зовнішньою драбиною - 3 шт., силос хоппер для зберігання зерна ЕН-30414 - 1 шт., шляхом передання у власність ОСОБА_1 , і вилучити у заставодавця - ТОВ «ТРАНСКОММОДИТИЗ» та передати ОСОБА_1 вищезазначене майно.

Обґрунтовуючи свій позов, позивач вказував на те, що 30 травня 2023 року ОСОБА_1 і компанія «Ауріема Лімітед» начебто підписали договір відступлення всіх прав і обов`язків «Ауріема Лімітед» («договір відступлення за меморандумом») за меморандумом про взаємопорозуміння («договір відступлення за меморандумом»), а 06 липня 2023 року ОСОБА_1 і компанія «Ауріема Лімітед» уклали договір про відступлення права вимоги за договором застави («договір відступлення за договором застави»). Відповідно, на підставі договорів відступлення ОСОБА_1 пред`явив свої позовні вимоги про звернення стягнення на майно, що є предметом застави відповідно до договору застави і меморандуму.

Відповідач у зустрічному позові просив визнати недійсним договір застави рухомого майна від 19 травня 2021 року і скасувати обтяження на предмет застави, зареєстровані за реєстровим записом № 28882604 від 19 травня 2021 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяжень: силос для зберігання зерна з пласким дном TW60-26C (9 шт), силос-хоппер для зберігання ЕН-31414, з системою аерації, дефлектором (2 шт); силос для зберігання зерна з пласким дном TW60-26C, із зовнішньою драбиною (3 шт); силос-хоппер для зберігання зерна EH-31414, з системою аерації, дефлектором (1 шт); реєстровий запис № 28882604 від 19 травня 2021 року.

В обґрунтування зустрічного позову вказано, що є основне боргове зобов`язання не було визначене ані в договорі застави, ані в меморандумі. Власне меморандум, на який міститься посилання у Договорі застави, не є і не може бути самостійною підставою виникнення основного зобов`язання, яке могло б бути забезпечене за Договором застави. Ані позивач, ані первинний Заставодержатель ( Ауріема Лімітед ) не надавали відповідачу документ, який би міг підпадати під визначення «Договору купівлі-продажу ІОЖК» («IOFIC SPA»). Зокрема, 06 грудня 2022 року Ауріема Лімітед направило так зване повідомлення про дефолт за Меморандумом на адресу Третьої особи, де Відповідач був зазначений у копії кореспонденції, і 28 грудня 2022 року ОСОБА_2 відповів на таке повідомлення, попросивши надати документи та інформацію щодо основного зобов`язання (« IOFIC SPA ») та підстави виникнення вимоги за повідомленням Ауріема Лімітед про дефолт. Проте, незважаючи на вказаний запит пана ОСОБА_2 , Ауріема Лімітед не надало жодної відповіді та/або інформації стосовно основного зобов`язання. Враховуючи описану вище невизначеність щодо ідентифікації «Договору купівлі-продажу ІОЖК» («IOFIC SPA»), можна дійти висновку, що сторони Меморандуму не дійшли згоди щодо предмету договору, описаного в п. 5.3 Меморандуму, а отже такий договір є неукладеним. Таким чином, у пана ОСОБА_2 не виникло жодних зобов`язань на підставі зазначених положень Меморандуму, а боржником за начебто укладеним «Договором купівлі-продажу ІОЖК» так і лишився первинний неідентифікований у Меморандумі боржник. Такий висновок цілком відповідає намірам сторін Меморандуму, адже з положень Меморандуму чітко прослідковується, що домовленості, передбачені ним мають попередній та «рамковий» характер, а на його виконання сторони мали укладати окремі правочини вже з визначеним предметом. Так, окрім неможливості ідентифікувати «Договір купівлі-продажу ІОЖК», не видається за можливе і визначити характер правовідносин у які начебто вступили сторони Меморандуму щодо начебто наявної заборгованості за таким договором; виходячи з положень п. 5.3 Меморандуму ці правовідносини мають ознаки як поруки (адже пан ОСОБА_2 мав,зокрема, «забезпечити сплату» заборгованості), так і заміни боржника у зобов`язанні (адже пан ОСОБА_2 , зокрема, «зобов`язувався сплатити» заборгованість). Це є ще одним підтвердженням недосягнення сторонами Меморандуму згоди щодо предмета договору. З комерційних причин сторони у подальшому так і не уклали окремий договір на виконання попередніх домовленостей, передбачених пунктом 5.3 Меморандуму. Відтак, укладення Договору застави, на чому у 2021 році наполягала Ауріема Лімітед , виявилось передчасним, адже сторони так і не визначили забезпечені зобов`язання та не ідентифікували належним чином договори, якими ці зобов`язання могли бути визначені.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

10 серпня 2023 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 15 серпня 2023 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

21 серпня 2023 року ухвалою судді залишено без руху позовну заяву, на виконання якої 05 вересня 2023 року представник позивача подав нотаріально завірений переклад документів, котрі були додано до позовної заяви іноземною мовою /т. І а. с. 69-71, 75, 79-107/.

07 вересня 2023 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду у загальному позовному провадженні /т. І а. с. 108-109/.

07 грудня 2023 року представник ТОВ «Транскоммодитиз» Бабаєв І. В. за допомогою Електронного суду подав зустрічну позовну заяву з вимогами до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним договору застави рухомого майна від 19 травня 2021 року і скасування всіх обтяжень на предмет застави, зареєстровані за реєстровим записом № 28882604 від 19 травня 2021 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а також заяву про залучення у справу третьою особою Компанії «Ауріема Лімітед» і відзив на позовну заяву ОСОБА_1 /т. І а. с. 131-162, 163-171, 172-204/.

30 січня 2024 року ухвалою суду подану ТОВ «Транскоммодитиз» зустрічну позовну заяву залишено без руху, на виконання якої 08 березня 2024 року представник Товариства подав заяву про усунення недоліків та докази цього /т. І а. с. 206, 209-211, 215-223/.

20 березня 2024 року ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки представників сторін, третьої особи, прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ТОВ «Транскоммодитиз» з вимогами до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним договору застави рухомого майна від 19 травня 2021 року і скасування всіх обтяжень на предмет застави, зареєстровані за реєстровим записом № 28882604 від 19 травня 2021 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна /т. І а. с. 227/.

20 березня 2024 року ухвалою суду залучено до участі третьою особою Компанію «Ауріема Лімітед» за зустрічним позовом ТОВ «Транскоммодитиз» /т. І а. с. 228, 231-233/.

11 квітня 2024 року представник третьої особи у справі Компанія «Ауріема Лімітед» - Гук О. О. подав відзив на зустрічний позов /т. І а. с. 235-241/.

16 травня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження і призначено до розгляду по суті /т. ІІ а. с. 2-3/.

17 грудня 2024 року представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 і третьої особи Компанії «Ауріема Лімітед» - Гук О. О. подав додаткові письмові пояснення /т. ІІ а. с. 16-77/.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 і третьої особи Компанії «Ауріема Лімітед» - Гук О. О. первісний позов підтримав і просив задовольнити, відмовивши у задоволенні зустрічного позову, зазначаючи, що третя особа ОСОБА_2 є зобов`язальною стороною за новим меморандумом, оскільки основний меморандум припинив дію укладенням нового меморандуму.

Представник позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) ТОВ «Транскоммодитиз» Яценко С. А. підтримав зустрічний позов і просив задовольнити у повному обсязі, у задоволенні первісного - відмовити, вказуючи, що договір застави має бути визнаний недійсним, оскільки відсутнє основне зобов`язання, меморандум - договір про наміри, його неможливо визнати основним зобов`язанням. Олійно-жировий комбінат з 2015 року у процедурі банкрутства.

Представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_7 підтримав зустрічний позов, просив його задовольнити, у задоволенні первісного - відмовити.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, враховуючи завчасно подану заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, представника не направила, повідомлялася про час, дату і місце слухання справи за останньою адресою місця проживання та місцем розташування нерухомого майна, належного їй, заяви по суті або з процесуальних питань до суду не находили.

Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення представників сторін, думку представника третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

ІІ. Фактичні обставини справи:

06 червня 2019 року між ОСОБА_2 та компанією, заснованою за законодавством Республіки Кіпр, АУРІЕМА ЛІМІТЕД («Покупець») було укладено меморандум про взаєморозуміння, який також іменується сторонами як «Меморандум», згідно якого сторони висловили наміри з приводу подальшого укладення численних угод особисто або через юридичні особи, які згідно з Меморандумом опосередковано перебувають під контролем сторін.

19 травня 2021 року між ОСОБА_2 («Пан ОСОБА_2»), ТОВ »ТРАНСКОММОДИТИЗ» («Транскоммодитиз») та компанією, заснованою за законодавством Республіки Кіпр, АУРІЕМА ЛІМІТЕД («Покупець») було укладено договір про зміни до меморандуму про взаєморозуміння, який також іменується сторонами як «Договір про зміни». Договором про зміни Меморандум було викладено у новій редакції, а також включено Транскоммодитиз до сторін Меморандуму.

Із зазначеного Договору про зміни вбачається, що, за виключенням Транскоммодитиз, його сторони були також сторонами меморандуму про взаєморозуміння від 06 червня 2019 року, який у Договорі про зміни також іменується як «Первинний меморандум».

Так, відповідно до п. 2 Договору про зміни:

«Починаючи з дати підписання цього Договору про зміни, Сторони погоджуються повністю замінити Первинний Меморандум про взаєморозуміння текстом Меморандуму про взаєморозуміння, викладеним у Додатку 1 до цього Договору про зміни («Новий Меморандум»).

Цей Договір про зміни (включно з Новим Меморандумом) цим відміняє та повністю замінює Первинний Меморандум , і Первинний Меморандум більше не матиме чинності. Після підписання цього Договору про зміни всі положення, надані права та взяті зобов`язання в Первинному Меморандумі (у тій мірі, в якій вони ще не виконані на дату укладання цього Договору про зміни) цим припиняються та замінюються в повному обсязі, та не матимуть подальшої сили і чинності.

Починаючи з дати укладення цього Договору про зміни, Транскоммодитиз стає стороною Нового меморандуму як солідарний боржник разом із паном ОСОБА_2 , так ніби зобов`язання пана ОСОБА_2 за цим Меморандумом були власними зобов`язаннями Транскоммодитиз ».

Згідно з пп. «іi» п. 4 Нового меморандуму « Пан ОСОБА_2 зобов`язується погасити борг ІОЖК (як визначено нижче) і погоджується надати певне забезпечення до виконання цього зобов`язання».

За змістом п. 5.3 Нового меморандуму:

«(і) пан ОСОБА_2 цим зобов`язується сплатити або забезпечити сплату суми в розмірі 15 000 000 доларів США («Борг ІОЖК»), яка є заборгованістю згідно з умовами договору купівлі-продажу, укладеного між юридичними особами, пов`язаними з Покупцем, у якості продавця, та юридичними особами, підконтрольними особам, пов`язаними з паном ОСОБА_2 , у якості покупця, щодо продажу та купівлі ІОЖК від 27 травня 2016 року («Договір купівлі-продажу ІОЖК»), а саме:

- 7,500,000 доларів США («Транш 1») підлягають сплаті до 31 грудня 2021 року: і

- решта 7,500,000 доларів США («Транш 2», а разом з Траншем І - «Транші») підлягають сплаті протягом одного (1) року після завершення продажу 1/3 Акцій (як цей термін визначено в кожному Непрофільному АД), як це передбачено в Непрофільних АД у два (2) фактично рівнозначні платежі через кожні півроку.

Задля уникнення сумнівів. Борг ІОЖК не оскаржується паном ОСОБА_2 , і Сторони вважатимуть Договір купівлі-продажу ІОЖК автоматично припиненим з дати погашення боргу ІОЖК».

Слово «IOFIC» вживається у пп. «g» п. 4 англомовного оригіналу Нового Меморандуму як скорочення до «PJSC «Ilyichevsk Oil and Fat Industrial complex», a company organised and existing laws of Ukraine, identification code 31541451 », що, як вбачається з перекладу на українську мову, здійсненого перекладачем Баканча А. А., перекладається як «ІОЖК» та «ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат», компанія зареєстрована та існуюча відповідно до законодавства України, » відповідно.

Словосполучення «IOFIC SPA» вживається у п. 5.3 англомовного оригіналу Нового Меморандуму та, як вбачається з його перекладу на українську мову, здійсненого перекладачем Баканча А. А. , перекладається як «Договір купівлі-продажу ІОЖК».

При цьому ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат» ліквідоване та припинене ухвалою Господарського суду Одеської області від 12 вересня 2024 року у справі № 916/80/16 з виключенням з ЄДРПОУ.

Провадження у справі про банкрутство ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат» було порушене ухвалою Господарського суду Одеської області від 29 січня 2016 року у межах справи № 916/80/16, тобто до укладення як Первісного меморандуму, так і Договору купівлі-продажу ІОЖК від 27 травня 2016 року, на який здійснюється посилання в Новому меморандумі від 19 травня 2021 року.

Позивачем була надана копія договору купівлі-продажу від 27 травня 2016 року з перекладом на українську мову, здійсненого перекладачем Баканча А. А. 04 листопада 2024 року, який перекладено як Договір купівлі-продажу корпоративних прав.

Надана до матеріалів справи копія Договору купівлі-продажу корпоративних прав та його переклад на українську мову містять повністю деперсоніфіковані відомості щодо сторін та предмету такого договору.

19 травня 2021 року між ТОВ «ТРАНСКОММОДИТИЗ», як заставодавцем та боржником, та АУРІЕМА ЛІМІТЕД, як заставодержателем, було укладено договір застави рухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований у реєстрі за № 357, 358.

Згідно з п. «А» преамбули до Договору застави «Боржник та Заставодержатель, серед інших, є сторонами меморандуму про взаєморозуміння у редакції, викладеній у договорі про внесення змін від 19 травня 2021 року («Меморандум»), відповідно до умов якого Боржник, серед іншого, погодився погасити Транш 1 (як цей термін визначений у Меморандумі) боргу перед Заставодержателем за IOFIC SPA, y сумі 7 500 000,00 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) доларів США («Борг 1-го траншу»), що на день укладення цього договору згідно курсу Національного банку України еквівалентно 205 776 000,00 (двісті п`ять мільйонів сімсот сімдесят шість тисяч) гривень, та підлягає сплаті не пізніше 31 грудня 2021 року, з наступними змінами та доповненнями, що можуть бути укладені у майбутньому».

Відповідно до п. 2.1. Договору застави як забезпечення повного та своєчасного виконання Забезпечених зобов`язань Боржником, останній цим надає Заставодержателю та на користь Заставодержателя Предмет застави (як цей термін визначено у пункті 4.1(а)) у заставу («Застава»).

Згідно з п. 3.1. Договору застави цей Договір та Застава забезпечують всі поточні та майбутні вимоги Заставодержателя щодо повної та вчасної сплати Боргу 1-го траншу за Меморандумом («Забезпечені Меморандумом зобов`язання»).

Згідно з п. 3.2. Договору застави Забезпечені зобов`язання мають такий строк, як встановлено у Меморандумі та в наступних змінах, що будуть внесені у Меморандум. Відповідні положення Меморандуму вважаються включеними в цей Договір шляхом посилання. Незважаючи на настання будь-якої такої дати, Застава залишається чинною та продовжує забезпечувати Забезпечені зобов`язання до припинення цього Договору відповідно до пункту 10.1.

Відповідно до п. 10.1 Договору застави цей Договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення та зберігає чинність до моменту коли всі Забезпечені зобов`язання будуть сплачені та виконані у повному обсязі на вимогу Заставодержателя відповідно до умов цього Договору та Меморандуму.

Відповідно до п. 3.3 Договору застави Застава забезпечує Забезпечені зобов`язання у розмірі їх повної вартості, точна сума якої визначається у момент виконання таких Забезпечених зобов`язань за цим Договором. Заставодавець підтверджує, що йому надали копію Меморандуму та підтверджує, що він ознайомився з його умовами та положеннями, а також надає згоду на наступні зміни та доповнення, що будуть внесені Сторонами до Меморандуму.

Відповідно до п. 4.1. Договору застави Предметом застави, переданим в заставу за цим Договором, є майно Заставодавця, зазначене у Додатку 1 («Предмет застави»).

За змістом додатку 1 до Договору застави Предметом застави є: силос для зберігання зерна з пласким дном TW60-26C - 9 шт; силос хоппер для зберігання зерна ЕН-30414, з системою аерації, дефлектором - 2 шт.; силос для зберігання зерна з пласким дном TW60-26С, із зовнішньою драбиною - 3 шт.; силос хоппер для зберігання зерна ЕН-30414 - 1 шт.

Відповідно до п. 4.2. Договору застави Сторони погоджуються, що з дати цього Договору вартість Предмета застави становить 60 949 466, 36 грн, відповідно до балансової довідки від 17 травня 2021 року. Сторони цим також погоджуються, що вищевказана вартість Предмета застави вважається еквівалентом суми 2 221 449, 53 доларів США, відповідно до офіційного обмінного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на 19 травня 2021 року.

Відповідно до п. 8.1. Договору застави Заставодержатель має право звернути стягнення на Предмет застави та задовольнити Забезпечені зобов`язання з вартості Предмета застави негайно після виникнення будь-якої з таких подій (кожна «Випадок звернення стягнення»): несплата Боргу 1-го траншу у строки, передбачені Меморандумом; та/або виникнення таких інших подій, обставин або умов, що визначені Правом, що застосовується, як підстави для примусового звернення стягнення на заставу.

Пунктом 8.2. Договору застави передбачено, що Сторони цим прямо погоджуються, що після настання Випадку звернення стягнення, Заставодержатель матиме право та буде уповноважений на свій власний розсуд виконати у примусовому порядку будь-які свої права за цим Договором або Правом, що застосовується, без звернення до суду або будь-якого іншого органу з вирішення спорів («Судовий порядок»). На вибір Заставодержателя та в максимальному обсязі, не забороненому Правом, що застосовується, Предмет застави може бути використаний для виконання Забезпечених зобов`язань без застосування Судового порядку (однак, вищезазначене не тлумачиться як таке, що перешкоджає Заставодержателю вдатися до Судового порядку, якщо та коли він вважає доцільним). Заставодержатель має право на свій власний розсуд вибрати будь-який варіант, який не заборонений Правом, що застосовується, для звернення стягнення на Предмет застави поза Судовим порядком («Позасудове звернення стягнення»): (а) продаж Предмета застави Заставодержателем (який діє від імені Заставодавця, та з цією метою Заставодавець цим договором прямо надає Заставодержателю повне право) на користь покупця-третьої особи (у тому числі, не обмежуючись, під час одного або кількох публічних або приватних продажів), за ціною та іншим чином у спосіб, погоджений Заставодержателем до здійснення такого продажу; (b) набуття Заставодержателем права власності на Предмет застави для виконання i погашення Забезпечених зобов`язань або їх частини. Сторони однозначно погодили, що для цілей звернення стягнення за цим пунктом вартість Предмета застави визначається Заставодержателем самостійно, з урахуванням умов цього Договору; та/або (с) у будь-якому іншому порядку, що не заборонений Правом, що застосовується.

Відповідно до п. 9.1 Договору застави до цього Договору застосовується право України, і він тлумачиться відповідно до права України.

Відповідно до п. 9.2. Договору застави будь-який спір, що виникає з цього Договору або пов`язаний з ним, розглядається компетентними судами України.

З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 72667330 від 19.05.2021 вбачається, що 19 травня 2021 року на підставі Договору застави було зареєстроване обтяження, а саме застава рухомого майна. Об`єктами обтяження виступили: інший, Силос, Силос для зберігання зерна з пласким дном TW60-26C - 9 шт.; інший, Силос, Силос хоппер для зберігання зерна ЕН-30414, з системою аерації, дефлектором - 2 шт.; інший, Силос, Силос для зберігання зерна з пласким дном TW60-26С, із зовнішньою драбиною - 3 шт.; інший, Силос, Силос хоппер для зберігання зерна ЕН-30414 - 1 шт. Боржником є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТРАНСКОММОДИТИЗ», а обтяжувачем Ауріема Лімітед . Розмір основного зобов`язання 7500000,00 доларів США, строк його виконання 31 грудня 2021 року. Термін дії 19 травня 2026 року.

29 березня 2023 року Ауріема Лімітед були зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що підтверджується витягом № 82353082 від 02 лютого 2023 року з даного реєстру.

29 березня 2023 року Ауріема Лімітед звернулася до ТОВ «ТРАНСКОММОДИТИЗ» із вимогою № 29/03-2023 щодо передачі предмета застави у володіння Ауріема Лімітед , вимагала негайно здійснити передачу Предмета застави у володіння Ауріема Лімітед , підписати акт приймання-передачі, а також направити його та всю офіційну документацію, що стосується Предмета застави, на адресу представника Ауріема Лімітед адвоката Гук О. О.

Докази виконання зазначених вимог у матеріалах справи відсутні.

30 травня 2023 року між АУРІЕМА ЛІМІТЕД (Первісний кредитор) та ОСОБА_1 (Новий кредитор) був укладений Договір відступлення, за яким Первісним кредитор передав Новому кредитору всі свої права та інтереси, виключно з будь-якими договірними правами та правами вимоги до Боржників за Меморандумом про взаєморозуміння в редакції від 19 травня 2021 року, укладеним між первісним кредитором паном ОСОБА_2 та ТОВ «ТРАНСКОММОДИТИЗ», та будь-якими іншими документами, вчиненими на виконання Меморандуму, так ніби Новий кредитор був від початку стороною Меморандуму та інших похідних документів (пункт 1.1.).

Відповідно до пункту 1.3. Договору відступлення від 30 травня 2023 року, таким чином, з дати укладення цього Договору Новий кредитор стає правонаступником усіх прав і вимог до Боржників за Меморандумом та будь-якими іншими документами, вчиненими на виконання Меморандуму. Датою передачі Відступлених прав є Дата укладання цього Договору.

06 липня 2023 року між АУРІЕМА ЛІМІТЕД та ОСОБА_1 був укладений Договір про відступлення права вимоги за договором застави рухомого майна від 19 травня 2021 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А. І., що зареєстрований в реєстрі за № 4028.

Відповідно до пункту 1.1. Договору про відступлення права вимоги за договором застави рухомого майна від 19 травня 2021 року, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний Заставодержатель відступає (передає), а Новий Заставодержатель набуває (приймає) усе та будь-яке належне Первісному Заставодержателю право вимоги за Договором застави (надалі - «Відступлені Права»), включаючи, але не обмежуючись, право звернути стягнення на предмет застави за Договором застави і за рахунок предмету застави задовольнити свої всі поточні та майбутні вимоги Заставодержателя щодо повної та вчасної сплати Боргу 1-го траншу за Меморандумом.

Сторони домовились, що заміна сторони, яка іменується «Заставодержатель» у зобов`язаннях, що виникли на підставі Договору застави, вважається такою, що відбулася, а права вимоги за Договором застави вважаються відступленими Новому Заставодержателю з моменту підписання цього Договору та його нотаріального посвідчення Договору.

3 моменту набуття чинності цим Договором до Нового Заставодержателя переходять усі права і зобов`язання Первісного Заставодержателя як сторони, що іменується «Заставодержатель» у зобов`язаннях, що виникли на підставі Договору застави, в обсязі та на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

Відповідно до частини першої ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно з частиною першою статті 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Аналогічне положення передбачене частиною другою ст. 11 Закону України «Про заставу».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча вимога або вимога, яка може виникнути в майбутньому, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог, та/або про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується заставою. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання

Однією із ознак застави є те, що вона являє собою додаткове (акцесорне) зобов`язання, що не може існувати автономно і самостійно. Воно завжди викликано наявністю іншого зобов`язання, яке потребує забезпечення свого виконання. Акцесорність застави означає, що припинення основного зобов`язання або недійсність договору, забезпеченого заставою, тягне за собою неможливість існування і застави. Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 910/23070/17.

Отже, відсутність основного зобов`язання унеможливлює існування застави та, як наслідок, звернення стягнення на її предмет.

З договору застави рухомого майна від 19 травня 2021 року вбачається, що застава за цим договором забезпечує всі поточні та майбутні вимоги Заставодержателя щодо повної та вчасної сплати Боргу 1-го траншу за Меморандумом про взаєморозуміння у редакції від 19 травня 2021 року.

У п. 5.3. Меморандуму про взаєморозуміння у редакції від 19 травня 2021 року йдеться про те, що ОСОБА_2 цим зобов`язується сплатити або забезпечити сплату суми в розмірі 15 000 000 доларів США («Борг ІОЖК»), яка є заборгованістю згідно з умовами договору купівлі-продажу, укладеного між юридичними особами, пов`язаними з Покупцем, у якості продавця, та юридичними особами, підконтрольними особам, пов`язаними з Паном ОСОБА_2 , у якості покупця, щодо продажу та купівлі ІОЖК від 27 травня 2016 року («Договор купівлі-продажу ІОЖК»), зокрема, 7,500,000 доларів США («Транш 1») підлягають сплаті до 31 грудня 2021 року. Отже, Меморандум не є самостійною підставою виникнення зобов`язань, виконання яких мало забезпечуватися Договором застави, а натомість містить посилання «Договір купівлі-продажу ІОЖК», за яким начебто виникла відповідна заборгованість.

При цьому ОСОБА_2 та ТОВ «Транскоммодитиз» не визнають факт заборгованості за договором купівлі-продажу ІОЖК від 27 травня 2016 року.

Надана до матеріалів справи копія Договору купівлі-продажу корпоративних прав та його переклад на українську мову містять повністю деперсоніфіковані відомості щодо сторін та предмету такого договору, що не дозволяє суду надати оцінку цьому договору на предмет пов`язаності з Первинним меморандумом та Новим меморандумом, а також на предмет того, чи дійсно Договір купівлі-продажу корпоративних прав, наданий Позивачем, є Договором купівлі-продажу ІОЖК від 27 травня 2016 року та IOFIC SPA, які згадуються в Новому меморандумі. Більше того, з розкритих відомостей Договору купівлі-продажу корпоративних прав від 27 травня 2016 року не вбачається згадок чи прив`язок до Боргу ІОЖК, самого ІОЖК, корпоративних прав ІОЖК, чи активів такого підприємства, яке як зазначалось, на той момент перебувало в процедурі банкрутства. Наостанок, опис «Договору купівлі-продажу ІОЖК» («IOFIC SPA»), наведений у Меморандумі, не ідентифікує сторін такого договору, що не дозволяє достеменно встановити чи є той чи інший договір «Договором купівлі-продажу ІОЖК».

З урахуванням викладеного, судом відхиляються доводи позивача, як такі, що недоведені належними доказами, що Договір купівлі-продажу корпоративних прав від 27 травня 2016 року є тим правочином, з якого у ОСОБА_2 виникло грошове зобов`язання, що у подальшому було підтверджено Новим Меморандумом.

З наданих сторонами документів, що долучені до матеріалів справи, відсутня можливість ідентифікувати сам Борг ІОЖК, з чого він складається, на підставі чого виник та хто є сторонами такого зобов`язання, як і неможливо визначити та охарактеризувати Борг ІОЖК як об`єкт цивільних прав, якому в Новому меморандумі надана оцінка у розмірі 15 000 000, 00 доларів США, порушення строків оплати яких стало підставою звернення до суду з цим позовом.

Формулювання п. 5.3. Меморандуму про взаєморозуміння у редакції від 19 травня 2021 року не дають змогу встановити ані сторін договору купівлі-продажу, ані його предмет, ані будь-які інші його умови.

Відповідно у суду відсутня можливість встановити обставини виникнення боргу, перевірити його дійсний розмір та реальний характер, а надані копії та переклад Договору купівлі-продажу корпоративних від 27 травня 2016 року, також цих обставин не підтверджують. Відсутність достатніх та достовірних доказів того, що ОСОБА_2 є стороною за Договором купівлі-продажу корпоративних від 27 травня 2016 року, чи має грошове зобов`язання за ним (про що в подальшому було зазначено в Новому Меморандумі), не дає підстави вважати, що у нього виникло грошове зобов`язання, яке забезпечене майном Відповідача; сам же Новий Меморандум, враховуючи його правову природу, не є тим правочином, з якого таке зобов`язання могло виникнути.

Положення п. 5.3. Меморандуму про взаєморозуміння у редакції від 19 травня 2021 року саме по собі не може вважатися доказом виникнення та існування основного зобов`язання.

Враховуючи неможливість встановлення факту існування основного зобов`язання та, відповідно, неможливість встановлення факту настання строку та передумов для виконання такого зобов`язання - відсутні передумови й для задоволення вимог кредитора за рахунок застави, яка є зобов`язанням додатковим (акцесорним), а отже, у зверненні стягнення на предмет застави слід відмовити з цих підстав.

Що ж до вимог зустрічного позову про визнання недійсним договору застави рухомого майна від 19 травня 2021 року та скасування всіх обтяжень на предмет застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяжень, то слід зазначити таке.

За договором застави від 19 травня 2021 року застава забезпечує виконання зобов`язань ОСОБА_2 та ТОВ «Транскоммодитиз», як солідарного боржника (в силу п. 2 договору про зміни до меморандуму про взаєморозуміння від 19 травня 2021 року) за зобов`язаннями ОСОБА_2 , передбаченими зазначеним меморандумом в редакції від 19 травня 2021 року.

Разом з тим, як вже було встановлено судом, сам меморандум не є тим правочином, на підставі якого виникло та існує основне зобов`язання, натомість таким правочином може бути угода, з якої виник Борг ІОЖК, або ж угода щодо купівлі-продажу ІОЖК, на яку здійснюються посилання в самому меморандумі, за умови існування у самого ОСОБА_2 відповідного зобов`язання як сторони такої угоди та/або боржника за такою угодою.

Доказів визнання зазначеного меморандуму недійсним немає. Також сторонами не надано й інших угод, з яких достеменно можна було б встановити виникнення зобов`язання саме у ОСОБА_2 , що підлягало забезпеченню, з метою оцінки їх реальності та дійсності, а отже, позов про визнання договору застави недійсним є передчасним, а його підставність - недоведеною.

Вимога щодо скасування всіх обтяжень на предмет застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяжень є похідною від вимоги про визнання недійсним договору застави, а тому в її задоволенні також слід відмовити.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що безпідставними є і первісний, і зустрічний позови, тому у їх задоволенні відмовляє у повному обсязі.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транскоммодитиз», третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави залишити без задоволення.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Транскоммодитиз» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Компанія «Ауріема Лімітед» про визнання договору недійсним і скасування обмежень на предмет застави залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 березня 2025 року.

Суддя І. В. Литвинова