Справа № 953/439/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2025 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Демченко С. В.,
секретар судового засідання Кошова О. В.,
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
16 січня 2025 року засобами «Електронний суд» представник позивача ТОВ «Бізнес позика» Сімчук Я. В., яка діє на підставі довіреності від 07 жовтня 2024 року, звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором № 480150-КС-001 від 09 листопада 2023 року у розмірі 43 436 грн 38 коп. та судові витрати у розмірі 2422 грн 40 коп.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09 листопада 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладений договір № 480150-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовим ідентифікатором. 09 листопада 2023 року ТОВ «БІЗПОЗИКА» направило відповідачці пропозицію (оферту) укласти договір № 480150-КС-001 про надання кредиту. 09 листопада 2023 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 480150-КС-001 на умовах, визначених офертою. Після чого ТОВ «БІЗПОЗИКА» направило відповідачці через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено. Таким чином 09 листопада 2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 був укладений договір № 480150-КС-001 про надання кредиту. За умовами договору кредиту ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту відповідно до графіку платежів. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (який позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів. До теперішнього часу відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором № 480150-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, станом на 01 жовтня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 43 436, 38 грн, що складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту 10 000 грн; суми прострочених платежів за процентами 31 936, 38 грн; суми прострочених платежів за комісією 1500 грн.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Витребувано з АТ «Універсал Банк» інформацію про те, чи випускалась банківська карта № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 ; інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_2 за період з 09 листопада 2023 року по 25 квітня 2024 року включно.
06 лютого 2025 року на адресу суду від АТ «Універсал Банк» надійшла інформації на виконання ухвали суду від 21 січня 2025 року.
11 лютого 2025 року від представника відповідачки адвоката Павленко А. С. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, представник відповідачки посилалася на те, що позивач не надав детального розрахунку заборгованості, а долучений до матеріалів справи розрахунок не містить розміру процентної ставки, яка була застосована під час здійснення нарахування. Зазначила, що умовами договору, укладеного між сторонами, була погоджена загальна вартість наданого відповідачці кредиту, а саме 26 040 грн. Посилалася на те, що у п. 3.2.3 договору сторони погодили графік платежів, відповідно до якого загальна вартість кредиту становить 26 040 грн, з яких: основана сума кредиту 10 000 грн, проценти за користування кредитом 14 540 грн, комісія за надання кредиту 1500 грн. Разом з тим позивач заявив вимогу про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 43 436 грн, з яких: суми прострочених платежів по тілу кредиту 10 000 грн; суми прострочених платежів по процентах 31 936, 38 грн; суми прострочених платежів за комісією 1500 грн. Посилалася на те, що умовами договору визначені три процентні ставки за користування кредитними коштами: 2% та 1, 15%, які були зазначені в умовах договору та 0, 96%, якими керувався позивач під час визначення орієнтовної вартості кредиту (16 040 (загальна витрати по кредиту) / 168 (кількість днів кредитування) / 10 000 (тіло кредиту) * 100 = 0, 96%). Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, слід дійти висновку, що позивачем нарахування заборгованості здійснено за формулою (ЗВСК: 31 936,38 грн/ЗРК: 10 000 грн)/t:168 днів х 100% (де ЗВСК загальні витрати за споживчим кредитом, ЗРК загальний розмір кредиту, t строк кредитування у днях). З вказаного розрахунку вбачається, що денна процентна ставка становить 1,99 %. Разом з тим вказана процентна ставка не передбачена умовами договору. Позивач неправомірно нарахував відповідачці заборгованість за комісією у розмірі 1500 грн. Зазначала, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16 «банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо)». З огляду на викладене позивач не мав права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь кредитодавця за дії, які кредитодавець здійснює на власну користь, а тому нарахована позивачем комісія в сумі: - 1500 грн є супутньою послугою, що супроводжує кредит і її компенсація за рахунок відповідача є незаконною.
11 лютого 2025 року від представника позивача ТОВ «Бізнес позика» Виноградова Ю. Е. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що наданий позивачем розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи, зокрема у ньому зазначено: поточна заборгованість клієнта, загальна заборгованість за кредитним договором станом на дату складання розрахунку заборгованості, у тому числі із зазначенням окремо заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками за користування кредитом та заборгованості за комісією. Щодо правомірності нарахування позивачем відсотків у розмірі, зазначеному у розрахунку заборгованості, зазначив, що положеннями п. 2.4. кредитного договору встановлена стандартна процентна ставка в день у розмірі 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1,15288411, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно з п. 3.2. кредитного договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховується заставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку № 1 до договору і розраховується в порядку, описаному нижче. Положеннями п. 3.2.1. кредитного договору передбачено, що у разі, якщо погашення кредиту здійснюється відповідно до погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку № 1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору. У п. 3.2.2. кредитного договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється відповідно до погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку № 1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку № 1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. Зауважив на тому, що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Впродовж строку кредитування, визначеного у кредитному договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня за фактичне число календарних днів користування кредитом з урахуванням дня перерахування та дня повернення кредиту. Акцентував увагу на тому, що порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту. Встановлення у кредитному договорі процентів, які нараховуються на залишок заборгованості за кредитним договором, відповідає принципу свободи договору. Уклавши кредитний договір позичальник добровільно погодився з його умовами. Звернув увагу на те, що позивач не нараховував відповідачці проценти за користування кредитом після закінчення терміну дії кредитного договору. Щодо правомірності встановлення та стягнення заборгованості за комісією зазначив, що положеннями п. 2.5 кредитного договору передбачена комісія за надання кредиту у розмірі 1500 грн. Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. Відповідач, уклавши кредитний договір, погодився, зокрема сплатити комісію за надання кредиту. Вказав, що Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Представник позивача ТОВ «Бізнес позика» у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Бізнес позика», позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву адвокат Павленко А. С. просила розглядати справу за відсутності відповідачки.
Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Суд встановив, що 09 листопада 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладений договір № 480150-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем дистанційно в електронній формі у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Положеннями п. 2.1. Договору встановлено, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів.
У Договорі визначений строк кредиту 24 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом в день 1, 15288411, фіксована; комісія за надання кредиту 1500 грн; загальний розмір наданого кредиту 10 000 грн; строк дії договору до 25 квітня 2024 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 26 040 грн, орієнтовна реальна процентна ставка 9249, 88%; дата видачі кредиту 09 листопада 2023 року; дата повернення кредиту 25 квітня 2024 року.
Мета (цілі) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом.
Пунктом 3.2. Договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та Додатку № 1 до договору і розраховується в порядку описаному нижче.
Відповідно до п. 3.2.2 Договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється відповідно до погодженого графіку платежів, наведеного в п.п. 3.2.3 та Додатку № 1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та Додатку № 1 до договору, та до закінчення строку дії договору.
Відповідно до п.п. 4.2.1, 4.2.3 Договору позичальник зобов`язаний виконувати цей договір у порядку та в строки (терміни), встановлені договором. Повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором до закінчення строку (терміну) дії договору.
У п.п. 4.3.10.1 Договору встановлено, що кредитодавець має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених чим договором, вимагати повернення суми кредиту, сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом та комісії (якщо комісія не була сплачена позичальником раніше), в повному обсязі у разі затримання сплати частини боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом та/або комісії на строк (термін), що перевищує один календарний день.
Згідно з п.п. 6.1, 6.2 Договору сторони несуть відповідальність за порушення умов договору відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування», інших нормативно- правових актів законодавства України та цього договору. Закінчення строку (терміну) дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення та/або невиконання умов договору, які мали місце під час дії договору.
У п.п. 7.1 Договору зазначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до дати вказаної в п. 2.7 договору.
Відповідно до п. 7.12 Договору спосіб перерахування позичальнику кредиту: у безготівковій формі шляхом переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору.
Вказаний договір підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-9123.
Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника, його персональні дані, номер мобільного телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника.
Зі змісту Договору вбачається, що між сторонами узгоджений графік повернення кредиту.
До вказаного договору додані пропозиція (оферта) щодо укладання договору № 480150-КС-001 про надання кредиту від 09 листопада 2023 року, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 480150-КС-001 про надання кредиту від 09 листопада 2023 року, візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта, анкета клієнта, Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика».
Умови кредитування, серед іншого, відображені й в паспорті споживчого кредиту, який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-9123.
Суд дійшов висновку, що між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у ТОВ «Бізнес позика» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів.
З долученої до матеріалів справи інформаційної довідки № 88/01 від 03 січня 2025 року вбачається, що 09 листопада 2023 року о 16 годині 15 хвилин ТОВ «Бізнес позика» на підставі договору № 480150-КС-001 від 09 листопада 2023 року про надання кредиту перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 10 000 грн.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 06 січня 2025 року у відповідачки утворилась заборгованість за договором № 480150-КС-001 від 09 листопада 2023 року про надання кредиту в розмірі 43 436, 38 грн, з яких заборгованість за кредитом 10 000 грн; заборгованість за відсотками 31 936, 38 грн, заборгованість за комісією - 1500 грн.
Зі змісту інформації наданої на виконання ухвали суду від 21 січня 2025 року про витребування доказів вбачається, що банківська картка № НОМЕР_2 була емітована банком на ім`я ОСОБА_1 .
Як вбачається з наданого АТ «Універсал Банк» руху коштів по картці від 29 січня 2025 року, на картковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 09 листопада 2023 року о 16 голині 15 хвилин були зараховані грошові кошти у розмірі 10 000 грн.
Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до положень ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Приписами ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
За правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За вимогами ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не заперечувала укладення нею 09 листопада 2023 року договору № 480150-КС-001 про надання кредиту з ТОВ «Бізнес Позика», а заперечувала лише в частині розміру нарахованих їй відсотків та комісії.
Зі змісту п. 3.2.3 договору № 480150-КС-001 про надання кредиту сторони визначили обов`язковий графік платежів за договором.
Згідно з графіком платежів сторонами було погоджено, що якщо позичальник сплачує заборгованість відповідно до графіка платежів (без порушень), то орієнтована загальна вартість наданого кредиту становить 26 040 грн, з яких: комісія 1500 грн, основана сума боргу 10 000 грн, проценти 14 540 грн, з урахуванням того, що з кожним платежем сума загального боргу на яку нараховується кожного дня проценти зменшується.
У випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів загальна сума до сплати по відсоткам дійсно становила би 14 540 грн.
Із наданих сторонами доказів вбачається, що відповідачкою не було здійснено жодного платежу в погашення заборгованості за договором № 480150-КС-001 від 09 листопада 2023 року про надання кредиту, чим порушені зобов`язання, встановлені договором, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту і збільшення процентної ставки, що чітко і заздалегідь було погоджено сторонами кредитного договору у пункті 3.2.2 Договору, що не спростовано стороною відповідача.
Відповідно до графіку платежів відповідачка повинна була зробити перший платіж 23 листопада 2023 року у сумі 2170 грн, однак платіж не був зроблений, тому з 24 листопада 2023 року почалось прострочення заборгованості за кредитом, а після спливу 7 (семи) днів, починаючи з восьмого дня 01 грудня 2023 року почалось нарахування процентів за користування кредитом по збільшеній (Стандартній) процентній ставці у відповідності до пункту 3.2.2 Договору.
Відповідно в період з 09 листопада 2023 по 30 листопада 2023 року включно проценти нараховувались по зниженій (пільговій) процентній ставці.
У період з 01 грудня 2023 року по 25 квітня 2024 року включно проценти нараховувались по стандартній процентній ставці - 2,00000000% - як це було погоджено сторонами - при укладенні договору.
З аналізу наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідачка у порушення умов кредитного договору належним чином не виконувала взяті на себе умовами договору зобов`язання та у передбачені у графіку періоди не здійснювала погашення заборгованості, за весь період дії кредитного договору відповідачкою не було сплачено жодного платежу, у наслідок чого, починаючи з восьмого дня прострочення першого платежу почалось нарахування процентів за стандартною ставкою - 2,00000000%, а саме з 01 грудня 2023 року по 25 квітня 2024 року включно і після 25 квітня 2024 року проценти не нараховувались.
Таким чином, проценти за користування кредитом у загальній сумі 31 936, 38 грн включають в себе: нараховані за зниженою (пільговою) процентною ставкою 1,15288411 %. - у сумі 2536, 38 грн у період з 09 листопада 2023 року по 30 листопада 2023 року (включно) + нараховані за стандартною процентною ставкою 2,00000000%. - у сумі 29 400 грн у період з 01 грудня 2023 року по 25 квітня 2024 року (включно).
З розрахунку заборгованості вбачається, що штрафні санкції за неналежне виконання відповідачкою умов договору не нараховувались та не входять до складу позовних вимог, а проценти за користування кредитом після 25 квітня 2024 року не нараховувались і як встановлено, що з 25 квітня 2024 року їх розмір залишився незмінним 31 936, 38 грн.
З врахуванням викладеного вбачається, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем по кредитному договору № 480150-КС-001 від 09 листопада 2023 року, повністю відповідає умовам договору, а розмір нарахованих процентів відповідає положенням статей 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України.
За таких обставин доводи сторони відповідача про необґрунтованість заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за відсотками є такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, та спростовуються матеріалами справи.
Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. А саме - протягом строку кредитування, визначеному в кредитному договорі.
Це відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 23.05.2018 р. по справі № 910/1238/17.
У спірних правовідносинах позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані на залишок по тілу кредиту у межах строку дії договору, який був встановлений умовами договору № 480150-КС-001 від 09 листопада 2023 року, строк дій якого 25 квітня 2024 року.
За таких обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача процентів за користування кредитними коштами у розмірі 31 936, 38 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 зазначено, що: «комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.29 постанови).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 зазначено: «якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому, в обох вказаних справах Верховний Суд аналізував відповідність умов кредитних договорів про комісію за обслуговування кредиту (про оплатність надання банком інформації про стан кредитної заборгованості залежно від періодичності звернення позичальника із запитом щодо надання йому такої інформації) вимогам ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», яка встановлює право споживача на отримання раз на місяць безоплатно інформації про стан кредитної заборгованості, а також правові наслідки такої невідповідності, встановлені ч. 5 ст. 12 вказаного Закону.
У вказаній же справі, на відміну від справ № 496/3134/19 та № 204/224/21, які переглядав Верховний Суд, кредитний договір № 480150-КС-001 від 09 листопада 2023 року містить умову про сплату позичальником комісії за надання кредиту, а не його обслуговування.
Суд вважає, що умова укладеного між сторонами у справі кредитного договору № 480150-КС-001 від 09 листопада 2023 року у частині встановлення комісії за надання кредиту в сумі 1500 грн (п. 2.5 договору), яка згідно з графіком платежів (п. 3.2.3 договору) сплачується трьома частинами після укладення договору (розстрочення платежу), не обмежує права споживача, порівняно з нормами Закону України «Про споживче кредитування», а тому підстав вважати її нікчемною немає.
Вимог про недійсність цієї умови кредитного договору з будь-яких підстав відповідач не пред`явив (у справі зустрічний позов не заявлено), а тому на цю умову договору поширюється презумпція правомірності правочину, встановлено ст. 204 ЦК України.
Оскільки договір є обов`язковим до виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України, а відповідачка його не виконала, отриманий кредит не повернула і не сплатила проценти за користування ним та комісію, які передбачені договором, тому суд дійшов висновку про порушення відповідачкою умов договору, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» підтягають задоволенню у повному обсязі.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 480150-КС-001 від 09 листопада 2023 року у розмірі 43 436 грн 38 коп.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 273-275 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за договором про надання кредиту № 480150-КС-001 від 09 листопада 2023 року у розмірі 43 436 (сорок три тисячі чотириста тридцять шість) гривень 38 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 20 (двадцять) копійок.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», , місцезнаходження: м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1

Повний текст рішення складений та підписаний без проголошення 14 березня 2025 року.

Суддя С. В. Демченко