Справа № 308/3463/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., вивчивши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором №101899803 в розмірі 11475, 00 грн., з яких: 5500,00 грн. сума заборгованості основного боргу, 4975,00 грн. сума заборгованості по відсоткам, 1000, 00 грн. заборгованість за комісією та судові витрати.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2025 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено, що додана позивачем платіжна інструкція не є належним доказом сплати судового збору за даною позовною заявою.

13.03.2025 року представник позивача Коваленко К.П. подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, у якій зазначено, що платіжне доручення відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає прийняттю збоку суду, як належного доказу сплати судового збору.

Проте, зазначене перешкоджає вирішити питання про відкриття провадження з дотриманням вимог процесуального законодавства, а повторне залишення позовної заяви без руху нормами ЦПК України не передбачено.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст.185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права.

Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Частиною 7 ст. 272 ЦПК України передбачено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Враховуючи, що представник позивача ознайомлений із змістом ухвали про залишення позовної заяви без руху у якій зазначено недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, 13.03.2025 року подано до суду заяву, якою недоліки вказані в ухвалі від 11.03.2025 року не усунуті, і станом на 18.03.2025 року усі недоліки, викладені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху усунуті не були, відтак приходжу до висновку, що вказану позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Інших матеріалів на виконання вимог ухвали від 11.03.2025 року від позивача на адресу суду не надходило.

При цьому, слід роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило