Провадження № 22-ц/4808/272/25
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю особи, яка подала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 , представника відповідача приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» адвоката Мороз О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Польсьою М.В. 03 грудня 2024 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 06 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» (далі ПАТ «Прикарпаттяобленерго») про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач завдав йому моральну шкоду завідомо неправдивою інформацією (брехнею), яка полягала у приниженні честі та гідності.

Так, 16 грудня 2020 року працівники ПАТ «Прикарпаттяобленерго» «Північна» на його приватизованій земельній ділянці, за його відсутності та відсутності дружини, знищили два молодих дерева, які не потребували обрізки гілок.

У зв`язку із скоєним злочином ним подано дві скарги 16.12.2020 року та 21.12.2020 року на ім`я керівника відповідача, проте 12.01.2021 року він отримав відповідь, зміст якої принизив його честь і гідність, так як вказано в ній, що такі події відбувались у присутності його, ОСОБА_1 , що не відповідає дійсності.

Не погоджуючись зі змістом відповіді, ним було також подано звернення на урядову гарячу лінію 01.02.2021 року про вчинення злочину керівником відповідача. При розгляді судової справи за його позовом (інша цивільна справа), адвокат відповідача продовжував у поданому до суду відзиві принижувати честь і гідність позивача, говорячи неправду, продовжуючи злочинні дії.

Враховуючи позовну заяву про збільшення позовних вимог, просив стягнути з ПАТ «Прикарпаттяобленерго» на його користь 240 000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди, за приниження честі та гідності (а.с.1-3, 83).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.79-82).

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Просить звернути увагу, що у позовній заяві не зазначав про стягнення моральної шкоди. В позовній заяві мова йде про те, що щодо нього представники відповідача зневажливо, принизливо та неправидиво висловлювалися, що призвело не нервового стресу.

Натомість, суд відмовив у задоволенні позову та стягнув з нього на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000,00 гривень, не звернувши увагу на те, що розмір пенсії, яку він отримує, становить 3080,00 гривень.

За наведених підстав просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі (а.с.157, 167-169).

Позиція інших учасників справи

Представником Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» подано відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального і процесуального права. Позивачем не доведено факту вчинення відповідачем правопорушення, яке полягало саме в приниженні честі, гідності та ділової репутації, порушенні особистих немайнових прав або завданні шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджало позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін (а.с.188-191).

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вислухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 , представника відповідача приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» адвоката Мороз О.М.,доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга необґрунтована, виходячи з таких підстав.

Фактичні обставини справи

Судом першої інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 , вказана обставина сторонами визнається.

Позивач є власником трьох земельних ділянок у с.Вікторів, на одній з яких проходить ЛЕП-лінія, що посвідчується відповіддю Вікторівського старостиного округу Галицької міської ради на ім`я ОСОБА_1 від 10.01.2023р. (а.с.6).

16 грудня 2020 року працівниками філії «Північна» АТ «Прикарпаттяобленерго» проводились роботи із очистки трас ліній електропередач у с. Вікторів (за графіками, погодженими з Галицькою РДА, графік було опубліковано у газеті «Галицьке слово» від 07.02.2020р.), в тому числі ПЛ 0.4 кВ Л-1 від КТП-240 на території земельної ділянки, яка належить позивачу.

Даний факт визнається обома сторонами, встановлений судовим рішенням, а також підтверджується і відповіддю 12.01.2021 року на ім`я позивача.

Разом з тим, позивач зазначає, що обрізка працівниками відповідача двох дерев: дуб та береза (саме на такі види дерев вказує відповідь Вікторівського старостиного округу Галицької міської ради на ім`я ОСОБА_1 від 01.04.2021р. та від 10.01.2023р. а.с.7,6) відбувалося без присутності позивача на власній ділянці під час такого, а тому зазначення відповідачем у відповіді від 12.01.2021р. (а.с.11) факту присутності ОСОБА_1 під час проведення робіт є неправдивою інформацією, як наслідок принижує його честь і гідність, що є підставою відшкодування моральної шкоди у сумі 240 000 гривень за збільшеними вимогами.

Судом при розгляді цієї цивільної справи з`ясовано, що підставою вимоги про відшкодування моральної шкоди є саме інформація, вказана у листі-відповіді, про що ствердно заявив і сам позивач на запитання суду, а тому саме такі підстави позову та доводи були предметом суду першої інстанції.

Дійсно, рішенням Івано-Франківського міського суду від від 13.09.2022 року за позовом ОСОБА_1 до АТ «Прикарпаттяобленерго» про відшкодування моральної шкоди у сумі 100 000,00 гривень за обрізку дерев (справа №344/4575/22), у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.21-22).

Це рішення залишене без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14.12.2022р., а Верховним Судом відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 ухвалою від 30.01.2023 року, що підтвердили сторони.

Свою незгоду з ухваленими рішеннями у іншій цивільній справі ОСОБА_1 висловлював на сторінках газети у формі звернення до Президента України (а.с.71).

Предметом озовних вимог ОСОБА_1 у справі №344/4575/22 було завдання моральної шкоди саме через зрізку двох дерев на приватній земельній ділянці, а оновним доказом неправомірних дій АТ «Прикарпаттяобленерго», як зазначено в рішенні суду, є лист на його імя від 01.04.2021 року. Судом за результати розгляду справи не було встановлено факту завдання ОСОБА_1 моральної шкоди такими діями відповідача.

Натомість у цивільній справі, що розглядається, як на основний доказ завдання моральної шкоди позивач ОСОБА_1 вказує на лист-відповідь АТ «Прикарпаттяобленерго» від 12.01.2021р. за №11678/8 (а.с.11), в якому в передостанньому абзаці вказується про присутність заявника під час проведення робіт на території його земельної ділянки та відсутність зауважень з його боку до таких робіт. А також у поясненнях у судових засіданнях зазначено позивачем і те, що така моральна шкода завдана повторно відповідачем шляхом подання до суду відзиву у справі №344/4575/22, в якому на другому аркуші останнього абзацу повторюється про присутність позивача під час проведення робіт на території його земельної ділянки (а.с.66-70).

Такі дії відповідача, на переконання позивача, та за долученими доказами до справи, стали підставою перенесення ним ряду захворювань: інфаркту (інсульту за іншими документами) в листопаді 2021 року, стаціонарного лікування у травні 2023року, виклик карети швидкої допомоги у липні 2023 року та звернення у січні 2024 року за медичною консультацією (а.с.72-76).

Застосовані норми права

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільним кодексом України у п. 9 ч. 2 ст. 16 передбачено, що одним із судових способів захисту особистого немайнового або майнового права та інтересу особи є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Поняття «моральна шкода» у національному законодавстві чітко не визначено, однак у судовій практиці сформувались такі тлумачення: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»); страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 № 752/17832/14-ц).

Основні особливості стягнення моральної шкоди немайновий характер, на відміну від майнової шкоди, яка полягає у втраті чи пошкодженні майна, моральна шкода має немайновий характер. Її не можна оцінити у грошовому еквіваленті з точністю. Визначається розмір моральної шкоди судом з урахуванням таких факторів: характеру та інтенсивності пережитих страждань - суд враховує глибину та тривалість душевних переживань, фізичного болю, приниження честі та гідності, а також інші негативні наслідки, яких зазнала особа; вини особи, яка завдала шкоди - розмір шкоди може бути збільшений у разі умисного заподіяння шкоди або наявності грубої недбалості; матеріального та соціального становища потерпілого -суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення; інших обставин справи - суд може враховувати й інші обставини, які мають значення для справедливого вирішення справи.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 61-28299св18), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20).

Умови, необхідні для компенсації моральної шкоди, висловлено у постанові ОП КЦС ВС від 05.12.2022 року в справі № 214/7462/20, а саме, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У статті 201 Цивільного кодексу України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України). Так, за даною статтею кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факт саме поширення недостовірної інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права порушення честі та гідності.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Доводи позивача про те, що він отримав тактично заплановану і вбивчу відповідь від АТ «Прикарпаттяобленерго», яка містить явну неправдиву інформацію щодо його присутності на місці події (зрізки дерев), судом не встановлено, що існує причинно-наслідковий зв`язок між отриманою відповіддю на звернення цієї ж особи (позивача) до установи (відповідача).

Відповідь від 12.01.2021 року була підготовлена фахівцем товариства, за даними слів представників, які 16.12.2020 року проводили зрізку дерев на ділянці позивача. При цьому, останній прибув на місце робіт, але вже після виконання таких, про що з`ясувалось пізніше.

Отже, ця фраза навіть при неточному формулюванні позивачу, як заявнику, не могла спричинити приниження його честі та гідності і. як наслідок, завдати моральної шкоди.

Стосовно того, що у відзиві АТ «Прикарпаттяобленерго» у справі №344/4575/22 повторно зазначено саме таку інформацію про присутність ОСОБА_1 під час робіт, то така інформація була предметом перевірки у вказаній цивільній справі.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що недостовірність (неточність) якогось певного факту та частини інформації, яка адресована у січні 2021 року тільки ОСОБА_1 у порядку розгляду його звернення за Законом України «Про звернення громадян», не є фактом порушення честі та гідності особи та поширення такої інформації певному колу осіб.

Під поширенням інформації потрібно розуміти опублікування її у пресі, передання з використанням радіо, телебачення чи інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести перед судом факт саме поширення недостовірної інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права порушення честі та гідності.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, позивач повинен довести, які саме спричинено страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її обґрунтований розмір, а суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії відповідачів негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Позивач, долучивши докази про його захворювання в листопаді 2021 року, стаціонарного лікування у травні 2023 року, виклик бригади швидкої допомоги у березні та липні 2023 року та звернення у січні 2024 року за консультацією (всі останні звернення та лікування пов`язані наслідково з перенесеною хворобою у листопаді 2021 року), не обґрунтував, як відповідь, надана йому відповідачем у січні 2021 року про факт присутності його на власній земельній ділянці, могла вплинути на стан здоров`я.

З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що до позовної заяви не надано доказів, а в ході розгляду справи не доведено, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння шкоди позивачу внаслідок приниження честі і гідності, так і причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і виникненням захворювання у позивача .

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до незгоди з його висновками та необхідності переоцінки фактичних обставин справи.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд, враховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено та те, що позивач являється особою з інвалідністю ІІ групи, стягнув з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 гривень.

З таким висновком суду не в повній мірі погоджується колегія суддів.

Представник АТ «Прикарпаттяоблнерего» подала до суду вимогу про стягнення з позивача витрат, понесених відповідачем на правову допомогу адвоката у сумі 19 000,00 грн (а.с.54-60).

Представник відповідача, обґрунтовуючи суму витрат на правничу допомогу в розмірі 19 000,00 грн, долучила договір про надання професійної правничої допомоги №2023/20 від 02 січня 2023 року, укладеного між ПАТ «Прикарпаттяобленерго» та адвокатом Мороз О.М. (а.с.5658).

Згідно Акту приймання-передачі послуг за договором про надання професійної правничої допомоги від 27.12.2023 року, надано такі послуги: проведення попереднього аналізу справи, збір інформації та документів, складення відзиву 5000,00 грн; складення заперечення на відповідь на відзив 3000,00 грн; складання інших клопотань та заяв з процесуальних питань 3000,00 грн; участь адвоката у судових засіданнях суду першої інстанції 8000,00 грн (а.с.59).

Згідно платіжної інструкції №V31930/1 від 27.12.2023 року, за надання професійної правничої допомоги згідно договору №2023/20 від 02.01.2023 року у справі №344/20697/23 ПАТ «Прикарпаттяобленерго» оплатило підприємцю ОСОБА_2 19 000,00 гривень (а.с.60).

Також в матеріалах справи у відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи та долучено ордер на надання правничої допомоги (а.с.33-42).

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Разом з тим ч. 3 ст. 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розподіляючи витрати, які відповідач поніс на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні в матеріалах справи: акт приймання-передачі послуг та платіжне доручення не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З опису робіт (наданих послуг) вбачається, що вказані послуги надавалися відповідачеві адвокатом та полягають у наступному: проведення аналізу справи, у тому числі ознайомлення з матеріалами справи, збір інформації та документів; складення відзиву, складення інших клопотань та заяв, участь адвоката в судових засіданнях суду першої інстанції.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід врахувати, що позивач є особою пенсійного віку, інвалідом другої групи, тому враховуючи вимоги розумності, справидливості і співмірності обставин справи, витрати на правничу допомогу слід зменшити.

Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з позивача на користь відповідача в загальному розмірі 1000 гривень грн як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, оскільки надання послуг охоплюється єдиним завданням, яке полягало у ознайомленні з матеріалами справи, написанні відзиву на позовну заяву та участі адвоката у судових засіданнях.

На підставі викладеного, керуючись ст.374,376,381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2024 року в частині розподілу судових витрат.

Зменшити розмір судових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», з 2000,00 гривень до 1000,00 гривень (однієї тисячі гривень).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 14 березня 2025 року.