Справа № 464/1748/24
пр.№ 2/464/290/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Варениці Р.Б.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з січня 2024 року; стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 18 квітня 2008 року перебував з ОСОБА_3 у шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15.12.2020 у справі №464/5755/20 розірвано. В шлюбі сторони мають двох дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2020 присуджено стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2020 року та до досягнення дітьми повноліття, відтак на даний час виконавче провадження про стягнення аліментів перебуває на виконанні у державного виконавця. Водночас, позивач зазначає, в березні 2023 року ОСОБА_3 вийшла заміж та створила нову сім`ю, у зв`язку із чим їх діти проживають разом з ним. Так, ОСОБА_5 переїхав до нього жити в травні 2023 року, а ОСОБА_6 в січні 2024 року. Враховуючи наведене та те, що на даний час діти перебувають повністю на його утриманні, а ОСОБА_3 зобов`язана матеріально утримувати їх до досягнення ними повноліття, просить припинити стягувати з нього аліментів на користь відповідача та стягувати з останньої такі на його користь.

20.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у позові повністю. Заперечення обґрунтовує тим, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2020 у справі №464/5757/20 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання їх спільних неповнолітніх дітей фактично підтверджено визначення ними місця проживання разом з нею. Позивач не надав жодних належних та допустимих доказів щодо зміни місця проживання дітей, зокрема її згоди, рішення органу опіки чи піклування, рішення суду. Таким чином, твердження ОСОБА_1 про проживання дітей разом із ним фактично вказують на те, що останній самочинно змінив їх місце проживання без її згоди. Вказує, що вживає усіх можливих заходів щодо належного та всебічного розвитку дітей, продовжує забезпечувати їх матеріально, водночас відповідач не дбає про їх розвиток, принижує її та перешкоджає їй у вихованні дітей. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 , окрім періодичної сплати аліментів, по якій у нього наявна заборгованість, участь у додаткових витратах на утримання дітей не брав. Враховуючи наведене та те, що відповідач незаконно та самочинно утримує дітей, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2024 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 15.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 25.10.2024 підготовче провадження закрито та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив, що на даний час діти проживають разом із ним та перебувають повністю на його утриманні, він забезпечує дітей усім необхідним для їх гармонійного розвитку та виховання. Однак, не має можливості самостійно неси всі витрати, тому вважає, що з ОСОБА_3 необхідно стягувати аліменти на його користь. Вказав, що відповідач не приділяє належної уваги дітям, не витрачає на них коштів.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала з підстав, що в таку викладені, позовні вимоги просила задовольнити повністю. Зазначила, що оскільки неповнолітні діти сторін фактично проживають разом з ОСОБА_1 , відтак перебувають на його утриманні, з метою захисту його інтересів слід припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача. Крім того, враховуючи наведені обставини, з ОСОБА_3 , яка має обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття, необхідно стягувати з неї аліменти на користь позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. на кожну дитину, що буде необхідним для забезпечення їх гармонійного розвитку та виховання. При цьому вказала, що позивач самовільно не змінював місце проживання дітей, оскільки останні, в силу віку, мають право самостійно визначати з ким з батьків бажають проживати, а рішення про визначення їх місця проживання разом із матір`ю немає.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог та пояснила, що не погоджується з рішенням про проживання дітей разом з позивачем, однак не вчиняє жодних дій щодо зміни наведених обставин, оскільки не бажає травмувати їх суперечками з їх батьком. Вважає, що ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом виключно з корисливих мотивів, так як останній ніколи не працював, має значні борги. При цьому, дітьми ніколи не займався, не цікавився їх життям та вихованням, належним чином не сплачував аліменти за рішенням суду, а тому прийняла рішення звернутись до виконавчої служби для примусового їх стягнення. Вказала, що фактично вихованням їх неповнолітніх дітей займаються батьки позивача, які є особами похилого віку. ОСОБА_1 чинить їй перешкоди у спілкуванні з дітьми, забороняє їм з нею бачитись та негативно налаштовує проти неї. Крім того, зазначила, що надає кошти на утримання дітей, проводить з ними дозвілля, оплачує їх розваги, купує необхідні їм речі для навчання, життя, тощо.

Представник відповідача ОСОБА_4 заперечив щодо позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того додав, що ними не заперечується факт проживання неповнолітніх дітей разом з позивачем, відповідне рішення органу опіки та піклування не оспорювали, оскільки не бажають травмувати дітей. Водночас, зазначив, що розмір аліментів, який бажає стягувати позивач, є надмірним для ОСОБА_3 , не відповідає її майновому стану, оскільки остання втрати роботу, на якій отримувала стабільний дохід, а кошти на утриманні дітей в більшій мірі надає її чоловік,

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст. ст. 12, 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21 зроблено висновок про те, що під цільовим призначенням потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

За змістом ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №711/8561/16-ц).

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15.12.2020 у справі №464/5755/20 розірвано.

Сторони є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 21.05.2014 та серії НОМЕР_2 від 10.11.2009 відповідно.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 03.12.2020 у справі №464/5757/20, що набрало законної сили 11.01.2021, присуджено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 20.10.2020 і до досягнення дітьми повноліття.

Вказаним рішенням встановлено, що неповнолітні діти сторін проживають разом із матір`ю, а батько проживає окремо.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 04.03.2023, ОСОБА_7 , у зв`язку з реєстрацією 04.03.2023 шлюбу з ОСОБА_8 , змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

З матеріалів справи встановлено, що на виконанні у державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова перебуває виконавче провадження №65646909 з примусового виконання виконавчого листа №464/5757/20, виданого 04.03.2021 Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 20.10.2020 і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах вбачається, що такий виконавчий лист пред`явлено стягувачем у червні 2021 року та станом на 05.03.2025 у ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті по аліментах у розмірі 27 600,00 грн.

Водночас, з доводів позивача вбачається, що неповнолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , та перебувають на його утриманні.

Згідно з відомостями з реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №152359 від 22.02.2024, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано 5 осіб, зокрема ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (з 13.06.2014).

Крім того, як вбачається із акту обстеження №5 про фактичне місце проживання, складеного 29.02.2024 ОСББ «Хоткевича 54» за результатами обстеження квартири АДРЕСА_2 , за вказаною адресою фактично проживає сім`я у складі 6 осіб, серед яких ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого зареєстровано за вказаною адресою, в якій проживає з травня 2023 року, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає у квартирі з січня 2024 року.

Наведені обставини також вбачаються із акту обстеження умов проживання від 07.02.2024.

При цьому, факт спільного проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом з батьком ОСОБА_1 та їх перебування на його утриманні відповідач ОСОБА_3 визнала, надаючи пояснення у судовому засіданні.

Крім того, з пояснень учасників справи встановлено, що між сторонами виник спір щодо визначенням місця проживання їх неповнолітніх дітей, який розглядався органом опіки та піклування, однак доказів з даного приводу сторонами не надано.

Таким чином, судом встановлено, що з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дітей. Зазначене рішення набрало законної сили та виконується позивачем в примусовому порядку.

Водночас, на даний час неповнолітні сини ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перестали проживати разом із матір`ю ОСОБА_3 , а проживають з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечується сторонами.

Будь-які докази, які спростовуються встановлені судом обставини, в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також визнання його недійсним, скасування.

За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі №750/10188/20, зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі.

Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі №520/21069/18).

Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28 вересня 2022 у справі №686/18140/21).

Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що на даний час неповнолітні сини проживають з батьком ОСОБА_1 , що свідчить про зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, а відтак, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача, шляхом припинення стягнення з нього аліментів на користь матері на утримання їх неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Разом з тим, визначаючи момент, з якого слід припинити стягувати з позивача аліменти на користь відповідача, суд вважає за доцільне зазначити, що акт обстеження умов проживання та акт обстеження про фактичне місця проживання, надані позивачем в обґрунтування своїх доводів, не є достатнім доказом, який засвідчує факт проживання неповнолітніх синів разом з ОСОБА_1 з травня 2023 року та січня 2024 року відповідно, оскільки беручи до уваги обставини, встановлені судом у рішенні від 03.12.2020 щодо проживання дітей разом із матір`ю, вік дітей, які станом на травень 2023 року та січень 2024 року не мали права самостійно визначати місце проживання, те, що судом встановлено, що між сторонами існував спір щодо визначення місця проживання синів, проте, за відсутності будь-яких доказів з даного приводу, суд не може достовірно встановити момент та обставини, за яких неповнолітні діти почали проживати та перебувати на утриманні батька, відтак приходить до переконання, що припинити стягнення аліментів з позивача слід з моменту, коли останній звернувся до суду за захистом свого порушеного права, тобто від дня пред`явлення позову, а саме з 12 березня 2024 року, відтак позові в цій частині слід задовольнити частково.

При вирішенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Зважаючи на те, що неповнолітні сини проживають разом із батьком, а в матеріалах справи відсутні докази участі відповідача ОСОБА_3 в матеріальному утриманні дітей, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, а саме вік дітей, потреби на їх утримання, стан їх здоров`я та матеріальне становище, а також те, що відповідач є особою здоровою, працездатною, оскільки доказів, які б свідчили про те, що остання за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків із утримання дітей суду не надано, відсутність у останньої інших осіб на утриманні та те, що обов`язок утримувати дитину в рівній мірі покладається на обох батьків, водночас бере до уваги те, що позивачем не надано достатніх доказів, які б вказували на необхідність і можливість стягнення аліментів з відповідача саме у визначеному ним розмірі чи здійснення витрат на дітей у розмірі по 8 000,00 грн. на кожного щомісячно, відтак приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1 500,00 грн. на кожного, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, у зв`язку із чим позовна вимога підлягає до часткового задоволення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 12 березня 2024 року.

Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Також, згідно з ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. за позовну про припинення стягнення аліментів, відтак враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 221,20 грн.

Крім того, зважаючи на те, що позивач при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору на підставі положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відтак з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 12 березня 2024 року.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 12 березня 2024 року та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Розмір аліментів, стягуваний у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 березня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Головуюча Сабара Л.В.