ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 703/6049/24
Провадження № 22-ц/821/358/25
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Новікова О.М.

суддів: Карпенко О.В., Фетісової Т.Л.

секретаря: Довженко Т.В.

учасники справи:

стягувач: ОСОБА_1

боржник: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 грудня 2024 року у справі за заявою боржника ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, стягувач ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в :

28 листопада 2024 року до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_2 вказав, що 14 листопада 2024 року суддею Смілянського міськрайонного суду Черкаської області видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Також стягнуто судовий збір у розмірі 302, 80 грн.

Боржник вважає, що суддя помилково вказала у виконавчому документів судовому наказі стягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї чверті. Вказує, що рішенням Смілянського міськрайонного суду від 15 березня 2024 року про розірвання шлюбу між ними встановлено, що вони мають двох малолітніх дітей, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Копія рішення суду була долучена до заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, проте обставини встановлені судом не були враховані при видачі судового наказу.

У зв`язку з цим вважає помилковим зазначення у судовому наказі про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї чверті, оскільки це суперечить п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України щодо стягнення аліментів на двох дітей, відтак у судовому наказі мало бути зазначена 1/6 частка. Вказує, що відсутня матеріальна передумова для виконання судового наказу, тобто у нього об`єктивно відсутній обов`язок сплачувати аліменти саме в зазначеному в судовому наказі розмірі.

Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий 14 листопада 2024 року суддею Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 грудня 2024 року заяву боржника ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, стягувач ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність обставинам справи судового рішення та порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ та відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів, роз`яснивши їй право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Вказує, що вважає помилковим зазначення у виконавчому документів судовому наказі стягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї чверті, оскільки це суперечить п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України щодо стягнення аліментів на двох дітей. При вищезазначених обставинах у видачі судового наказу повинно було бути відмовлено і роз`яснено право звернення до суду в порядку позовного провадження, так як стягувач мав право на отримання аліментів в розмірі 1/6 (одна шоста). Наявність спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чітко вбачалась з рішення суду про розірвання шлюбу, яке перебувало у розпорядженні судді при вирішенні питання про видачу судового наказу.

Отже, відсутня матеріальна передумова для виконання судового наказу, тобто об`єктивно у нього відсутній обов`язок сплачувати аліменти в розмірі саме зазначеному в судовому наказі. Стверджує, що вимоги заявника ОСОБА_1 не ґрунтувались на наданих суду доказах і виходили за межі, передбачені ст. 161 ЦПК України.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 14 листопада 2024 року суддею Смілянського міськрайонного суду Черкаської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини: доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11 листопада 2024 року і до досягнення дитини повноліття.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що доводи заявника про наявність підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, ґрунтуються на тому, що сторони мають ще одну дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак суд мав стягувати з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини з його доходів. З наведеного слідує, що факт проживання сина з батьком, а доньки з матір`ю, є істотною обставиною та може слугувати підставою для звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, присуджених на підставі судового наказу від 14 листопада 2024 року.

Отже, обставини, на які посилається заявник, як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про зменшення розміру аліментів.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в зв`язку з наступним.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 2 ЦПК України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад цивільного судочинства.

За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

В силу статі 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України).

Згідно зі статтею 173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Із положень частини четвертої статті 15 Сімейного кодексу України (далі СК України) слідує, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судовий наказ як особлива форма судового рішення видається судом на підставі документів, які підтверджують безспірність матеріально-правових вимог особи, що звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу. Таке судове рішення може бути прийняте за вимогою про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Судовий наказ є виконавчим документом.

Чинне законодавство закріплює принцип обов`язковості судового рішення, що набрало законної сили. Обов`язковість судового рішення поширюється як на осіб, які брали участь у справі, так і будь-яких інших осіб та організацій.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на звернення до суду було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі Hornsby v. Greece (Горнсбіпроти Греції) від 19 березня 1997 року, заява №18357/91, пункт 40).

За змістом статті 432 ЦПК України суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню лише у випадку, якщо його було видано помилково або якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа (зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання), та матеріально-правові, до яких відносяться визначені матеріальним законом обставини, що вказують на припинення зобов`язання (зокрема: зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Однією з підстав припинення зобов`язання є його належне виконання.

Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За судовим рішенням, у тому числі за судовим наказом, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть бути стягнуті з батька або матері дітей у частці від їх доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом із яким проживає дитина.

Зібрані докази вказують на те, що сторони мають малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку ОСОБА_5 зобов`язаний утримувати до досягнення нею повноліття. Відтак, суд першої інстанції правомірно видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини: доньки ОСОБА_6 у розмірі з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця.

З огляду на те, що матеріально-правові та процесуально правові підстави для невиконання оспорюваного судового наказу відсутні, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо безпідставності вимог ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також, суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 13 березня 2025 року.

Головуючий: О.М. Новіков

Судді: О.В. Карпенко

Т.Л. Фетісова