БАРАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 273/2154/24
Провадження № 2/273/502/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м.Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Бєлкіної Д.С., при секретарі судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка в порядкузагального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 21.03.2023 року Баранівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 33, після розірвання шлюбу залишити прізвище чоловіка ОСОБА_3 , малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на проживання з нею, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини усіх видів заробітку відповідача до повноліття дитини, а також стягнути аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 частини усіх видів доходу відповідача.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що між нею та відповідачем зареєструвано шлюб 21.03.2023 року Баранівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 33. Від спільного шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що вони мають різні погляди на сімейне життя. В зв`язку з чим між ними виникають постійні сварки, відповідач вчиняє відносно неї домашнє насильство. Подружні відносини припинили з листопада 2023 року. Відновлювати сімейно - шлюбні стосунки не бажає, оскільки вони втратили повагу один до одного, шлюб несе небезпеку для її здоров`я та для здоров`я її дитини, а тому строк для примирення надавати немає жодних підстав, збереження сім`ї неможливе, шлюб між ними необхідно розірвати. Дитина перебуває на її повному утриманні, відповідач добровільно ніякої матеріальної допомоги не надає. Вона на даний час не працює, виховує малолітню дитину, а тому також потребує матеріальної допомоги від відповідача.

Ухвалою судді Баранівського районного суду від 24.12.2024 року відкрито загальне позовне провадження по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні, роз`яснено відповідачу наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 14 15 ).

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність, просить задовільнити позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на своє утримання та на утримання дитини, залишити їй прізвище ОСОБА_3 , а решту позовних вимог залишити без розгляду. Розглянути справу у підготовчому судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, змінені позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти винесення рішення у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 17.03.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в частині позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої доньки залишено без розгляду.

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оскільки відповідач позов визнав, про що подав письмову заяву, що не протирічить вимогам закону, не порушує права та законні інтереси інших осіб , тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, суд постановляє рішення у підготовчому судовому засіданні , що відповідає вимогам ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Судом встановлено, що 21.03.2023 року між сторонами по справі Баранівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 33 ( а.с. 11 ).

Позивачка та відповідач є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( а.с. 12 ) .

Малолітня дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує батьківського обов`язку по її утриманню, участі у її вихованні не бере.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним Кодексом, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За нормами ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна зі сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя не можливе, позивачка має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також враховуючи, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про стягнення аліментів, то відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, беручи до уваги що відповідач визнав позов в частині стягнення аліментів на дитину у повному обсязі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дітей відповідного віку, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача, позивача по справі.

При визначені розміру аліментів судом враховані всі обставини, передбачені ст.182 СК України.

Разом з тим, суд вважає за доцільне, ухвалюючи рішення у даній справі, роз`яснити сторонам право звернення до суду в подальшому із позовом про зміну (збільшення, зменшення) розміру аліментів, у випадках, передбачених ст.192 СК України.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно ч. ч. 2, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

З огляду на викладене суд, визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, враховує те, що в зв`язку із доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе, а відповідач погодився на таку допомогу в розмірі, який просила позивачка , а тому суд вважає можливим задовільнити вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на дружину в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача.

Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн., сплачений позивачем за вимогу про розірвання шлюбу, інші 50% судового збору в розмірі 605,60 грн. слід повернути позивачу з державного бюджету.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп., за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини та про стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 133, 141, 211, 223, 247, 258 ,259, 263, 264, 265, 274-279, 354 ЦПК України, ст.ст. 75, 84, 85, 3 ст. 105, ч.1 ст. 110, ст.112, 180- 183, ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовільнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 21.03.2023 року Баранівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 33, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище ОСОБА_3 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини усіх видів заробітку( доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18.10.2024 року - дня пред`явлення позову до суду і до повноліття доньки ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку( доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 18.10.2024 року і до досягнення донькою ОСОБА_5 трьох років , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 ,з Державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого згідно квитанції № 49 від 18.10.2024, в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві ) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Бєлкіна Д.С.