П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року м. Київ

Справа №761/2066/24

Провадження: № 22-ц/824/6525/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Волошина В. М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар», третя особа: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку, про визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити дію,

у с т а н о в и в:

В січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 28 серпня 2012 року ним було укладено угоду № 5443239 з відповідачем про надання послуги рухомого (мобільного зв`язку), тарифний пакет «Єдина країна», номер мобільного телефону НОМЕР_1 . 24 квітня 2023 року він на офіційну електронну адресу відповідача направив лист з проханням надати розшифровану інформацію про нарахування плати за період з 20 грудня 2022 року по 31 березня 2023 року. 12 травня 2023 року він, ОСОБА_1 , отримав відповідь на свою електронну пошту, підписану від імені ОСОБА_2 , статус та повноваження якого не були вказані, що, на його думку, є порушенням ст. 161 ЦК України, ст. 89 Закону України «Про акціонерні товариства» та ст.12.8 Статуту відповідача ПрАТ «Київстар». Тобто, така відповідь є неналежною. 01 червня 2023 року ним було повторно надіслано на адресу відповідача вимогу про надання розшифровки рахунків за надані електронні комунікаційні послуги за період з 20 грудня 2022 року по 31 березня 2023року, із застосуванням кваліфікованого електронного підпису. 22 червня 2023 року він отримав відповідь від відповідача на свою електронну пошту. Однак, додаток, що був приєднаний до відповіді неможливо було відкрити, вивчити зміст, чи роздрукувати його. Крім того, вказаний файл без дати та вихідного номера містив підпис того ж ОСОБА_2 . За таких обставин, вважає, що вказана відповідь не може вважатися належним документом, оскільки підписувати та направляти такі відповіді вправі лише президент ПрАТ «Київстар», а відтак, вважає, що відповідач не надав належної відповіді на його звернення, чим порушив його права, як споживача. За таких підстав, просив суд визнати неправомірною дією ненадання відповідачем розшифрованої інформації про види послуг, обсяги наданих послуг, суми коштів до сплати за кожний сеанс зв`язку по телефонному номеру НОМЕР_1 у період з 20 грудня 2022 року по 31 березня 2023року та зобов`язати відповідача надати розшифровану інформацію про види послуг, обсяги наданих послуг, суми коштів до сплати за кожний сеанс зв`язку по телефонному номеру НОМЕР_1 у період з 20 грудня 2022 року по 31 березня 2023 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції прийнято та враховано відзив на позовну заяву з доказами, які були подані суду з порушенням строків, встановлених в ухвалі суду від 14.02.2024 року. Відповідач надав суду відзив 02.04.2024 року. У відзиві відсутнє і до суду не подавалося окремо клопотання про продовження або поновлення строку на подання відзиву та доказів. У рішенні суду також відсутня інформація щодо прийняття процесуального рішення по цій обставині. Судом порушено вимоги ч. 7 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Судом неправомірно прийнято у якості доказів п. 1.1. та п. 2.4.1. «Умов надання електронних комунікаційних послуг приватного акціонерного товариства «Київстар». Посилання суду на вказаний доказ є незаконним і безпідставним, оскільки вказані докази приєднувалися до матеріалів судової справи в статусі доказів з порушенням вимог ч. 7 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Судом не досліджено та не встановлено взаємозв`язок вказаних вище «Умов…», угоди № 5443239 про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку та Законів «Про захист прав споживачів» і «Про електронні комунікації», що має юридичне значення для правильного вирішення спору. Судом неправомірно застосовано у якості доказу інформацію з відзиву про те, що ОСОБА_1 відповідачем нібито надсилався пароль «7500» для відкриття та розшифрування з файлу відповіді на його вимогу. Таким чином, вважає, щосуд неправомірно і несправедливо застосував норми законодавства про правила доказування на користь відповідача і фактично позбавив скаржника права на справедливий суд, яке гарантоване ст. 6 Європейської Конвенціі з прав людини.

Також вказує, що судом під час ухвалення рішення не вирішено наступні питання: які правовідносини сторін випливають з встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; які правові норми мають вищу юридичну силу і підлягають застосуванню, чим порушено вимоги ч.1 ст. 264 ЦПК України.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Київстар» в особі представника - Осипенка О. Ю. заперечував проти доводів апеляційної скарги та вважав їх необґрунтованими, зазначив, що доводи скаржника щодо пропуску відповідачем строку на подачу відзиву на позов є безпідставними, з огляду на те, що на адресу відповідача ухвала Шевченківського районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі від 14.02.2024 року не надходила, а копію вказаної ухвали про відкриття провадження було отримано 11.03.2024 року представником відповідача за результатами ознайомлення з матеріалами даної справи. Щодо ніби то неправомірного прийняття у якості доказів п. 1.1. та п. 2.4.1. «Умов надання електронних комунікаційних послуг приватного акціонерного товариства «Київстар» зазначив, що Умови є публічним договором в розумінні ст.633 ЦК України, який регулює відносини між ПрАТ «Київстар» та ОСОБА_1 , а тому посилання в рішенні суду на п.1.1. та п.2.4.1. вказаних Умов не є будь-яким порушенням або неправомірними діями суду.Крім того, зазначив, що звернення ОСОБА_1 від 24.04.2023 року та від 01.06.2023 року були належним чином розглянуті та на вказані звернення ПрАТ «Київстар» була надана запитувана позивачем інформація та належні відповіді від 12.05.2023 та 22.06.2023 відповідно.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених підстав.

Адвокат Машковська О.А. заперечувала проти апеляційної скарги, просила залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Представник 3-і особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку була повідомлена належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності представника третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Київстар» було укладено угоду № 5443239 про надання послуги рухомого (мобільного) зв`язку.

Відповідно до п. 2.1 цієї угоди оператор надає абоненту послуги мобільного зв`язку, а абонент користується ними та своєчасно оплачує їхню вартість на визначених в угоді умовах.

Згідно з п.п. 3.1.3 п. 3.1 угоди абонент має право звертатися письмово з будь-якими питаннями щодо послуг та розрахунків до Центру обслуговування абонентів.

24 квітня 2023 року позивач надіслав на офіційну електронну адресу відповідача запит пронадання інформації щодо нарахування оплати витрат за його абонентським номером за період з 20 грудня 2022 року по 31 березня 2023 року.

12 травня 2023 року позивач отримав відповідь, підписану начальником відділу каналів кореспонденції з клієнтами ОСОБА_2, у якій зазначено, що перевірка нарахувань підтвердила їхню коректність, а юридичні підстави для їхнього анулювання відсутні.

15 травня 2023 року позивач направив вимогу про надання детальної розшифровки рахунків за відповідний період. Повторний запит було надіслано 1 червня 2023 року. Відповідь надана відповідачем 22 червня 2023 року електронною поштою.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 обґрунтовував позов тим, що відповідь, надана відповідачем, не є належною, що свідчить про порушення його прав як споживача.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що право позивача, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 107 Закону України «Про електронні комунікації», порушене не було, оскільки відповідач надав повну та своєчасну відповідь.

Крім того, суд встановив, що довіреність на підписання офіційних листів ОСОБА_2 видана уповноваженим органом ПрАТ «Київстар» відповідно до Статуту товариства. Довіреність була оформлена у простій письмовій формі, що відповідає вимогам закону, а обсяг повноважень дозволяв представнику підписувати відповідні документи.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів ураховує наступне.

Щодо порушеного права ОСОБА_1 на отримання інформації.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 107 Закону України «Про електронні комунікації» та п. 6 п. 35 Правил надання телекомунікаційних послуг, споживачі мають право на безоплатне отримання вичерпної інформації про зміст, якість, вартість та порядок надання послуг.

Встановлено, що відповідач надав позивачу детальну інформацію про тарифні плани, послуги та їхню вартість, а також розшифровку рахунків у додатковому файлі із захистом паролем, який був надісланий позивачеві SMS-повідомленням. Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив з того, що право позивача на отримання інформації не порушено.

Перевіряючи висновки суду щодо правомірності підписання відповіді від імені ПрАТ «Київстар» уповноваженною особою ОСОБА_2., колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 92, 241, 245, 246 ЦК України юридична особа набуває прав і обов`язків через свої органи або представників за довіреністю.

Відповідно до п. 9.9.1 Статуту ПрАТ «Київстар», затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів 02 грудня 2019 року, протокол № 77, який було розроблено відповідно до чинного на той час Закону України від 17 вересня 2008 року № 514-VI «Про акціонерні товариства», органами управління та контролю товариства є загальні збори, рада, Президент та ревізійна комісія.

Пунктом 12.1 Статуту відповідача передбачено, що Президент товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства.

Згідно з п. 12.8 Статуту відповідача Президент товариства видає довіреності.

Як убачається із довіреності № и77-2023 від 13 березня 2023 року, виданої Президентом ПрАТ «Київстар» Комаровим О.М., як виконавчим органом Акціонерного товариства, начальника відділу каналів кореспонденції з клієнтами товариства ОСОБА_2. було уповноважено на підписання від імені товариства стандартних листів-відповідей на звернення фізичних та юридичних осіб стосовно отримання телекомунікаційних послуг, офіційних інформаційних листів.

Суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_2 мав належні повноваження на підписання офіційних відповідей згідно з довіреністю № и77-2023 від 13 березня 2023 року, виданою Президентом ПрАТ «Київстар».

Крім того, колегія суддів відмічає, що відповідно до чинного законодавства, відповіді на звернення споживачів можуть підписувати уповноважені представники компанії, а не лише її керівник.

Відповідач надав позивачу необхідну інформацію, дотримуючись норм Закону України «Про захист персональних даних» та інших нормативних актів. Оскільки деталізація рахунку містила конфіденційну інформацію, вона була передана у захищеному вигляді (файл із паролем).

Суд першої інстанції правомірно визнав, що спосіб надання інформації відповідає вимогам законодавства, а отже, відсутні підстави для задоволення позову.

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги щодо визнання неправомірними дій ПрАТ «Київстар» через ненадання нерозшифрованої інформації.

Оскільки суд обґрунтовано встановив відсутність порушеного права, вимоги про зобов`язання ПрАТ «Київстар» надати розшифровану інформацію також не підлягали задоволенню, оскільки є похідними від першої вимоги, що було правильно встановлено судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо пропущених відповідачем строків для подачі відзиву на позовну заяву до суду першої інстанції колегія суддів вважає неприйнятними з огляду на таке.

Ухвалою суду від 14.02.2024 року відкрито провадження у справі, зокрема, роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч.3 ст.83, ч.ч. 2, 4, 8 ст.178, ч.1 ст.193 ЦПК України відповідач має право подати відзив на позов та зобов`язаний подати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача в п`ятнадцятиденний термін з дня отримання ухвали про відкриття провадження та доданих до неї документів.

На адресу відповідача вказана ухвала не надходила.

З матеріалів справи убачається, що копію ухвали про відкриття провадження було отримано представником відповідача 11.03.2024 року внаслідок ознайомлення з матеріалами справи (а. с. 128).

В силу положень ст.123, ч.3, ч.5 ст.124 ЦПК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

З матеріалів справи убачається, що відповідачем направлено відзив поштовим відправленням 26.03.2024 року (а. с.177).

Ураховуючи, що останнім днем строку для подачі відповідачем відзиву, визначеного ухвалою суду, було 26.03.2024 року (11.03.2024 року + 15 днів), тому встановлений судом першої інстанції строк для подачі ПрАТ «Київстар» відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 , відповідачем пропущено не було.

Крім того, скаржник помилково зазначає про те, що відповідач надав суду відзив на позовну заяву 02.04.2024 року, оскільки в силу положень ч.6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. Таким чином, правильною датою направлення відзиву на позовну заяву є 26.03.2024 року -дата здачі відзиву на позовну заяву на Укрпошту, що підтверджується відповідними чеком з описом вкладення (а. с. 177).

Під час апеляційного перегляду справи доводи позивача щодо неправомірного використання судом першої інстанції інформації про надсилання йому відповідачем паролю «7500» для відкриття файлу з відповіддю на його вимогу не знайшли свого підтвердження, з огляду на таке.

Відповідно до законодавства, інформація, що зберігається у операторів та провайдерів телекомунікацій, належить до охоронюваної законом таємниці.

Інформація, яка містилася у файлі-відповіді ПрАТ «Київстар» від 22.06.2023 року на звернення ОСОБА_1 від 01.06.2023 року, зокрема щодо розшифровки нарахованих до оплати сум за абонентським номером НОМЕР_1 за період з 20.12.2022 року по 31.03.2023 року, є інформацією з обмеженим доступом. З метою забезпечення її конфіденційності оператор захистив файл паролем «7500», який був надісланий на абонентський номер ОСОБА_1 .

Факт відправлення СМС-повідомлення з паролем підтверджено даними з інформаційних систем ПрАТ «Київстар», що також підтверджується скріншотом із зазначеної системи (а. с. 139).

За таких обставин, інформація про відправлення паролю позивачу є підтвердженим фактом, отриманим у законний спосіб, і обґрунтовано прийнята судом першої інстанції як доказ у справі.

Також не знайшли свого підтвердження доводи скаржника щодо неправомірного прийняття у якості доказів п. 1.1. та п. 2.4.1. «Умов надання електронних комунікаційних послуг приватного акціонерного товариства «Київстар».

Так, 8.1. Пунктами 1.2., 1.3., 1.6. Умов встановлено, що: 8.1.1. Умови розроблені та затверджені у відповідності до чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про електронні комунікації» № 1089-IX від 16.12.2020 року, «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 року; 8.1.2. Умови регулюють відносини з приводу надання оператором будь-яких електронних комунікаційних послуг та поширюються на усіх абонентів (у тому числі тих, які уклали договори до вступу в силу цих Умов). У разі, якщо договором встановлено норми, які суперечать Умовам, перевагу при застосуванні матимуть відповідні положення договору. 8.1.3. Умови вступають в силу з моменту їх оприлюднення на Інтернет-сайті і діють до їх скасування оператором. Умови поширюють свою дію на відносини з приводу отримання усіма абонентами будь-яких послуг оператора незалежно від наявності у договорі посилання на Умови. До абонентів, з якими договори були укладені до моменту вступу в силу Умов, Умови застосовуються у частині, що не суперечить умовам договору. 8.1.4.

Тобто, Умови є публічним договором в розумінні ст.633 ЦК України, який регулює відносини між ПрАТ «Київстар» та ОСОБА_1 , тому, посилання суду першої інстанції на п.1.1. та п.2.4.1. вказаних Умов не є будь-яким порушенням або неправомірними діями суду.

Апеляційна скарга за своїм змістом є повторенням правової позиції, викладеної в позовній заяві, аргументи якої знайшли належну оцінку в рішенні суду першої інстанції. Доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 17 березня 2025 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура