Номер провадження: 22-ц/813/1376/25
Номер провадження: 22-ц/813/1376/25
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційними скаргами представника КП «Одесміськелектротранс» - адвоката Зуєвої Ірини Іванівни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2024 року та на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

16.10.2023 ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дтп у розмірі 47 975,81 грн та стягнення судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.06.2023 близько 13 год. 39 хв. у м Одесі по вул. Пантелеймонівській, 17-Б сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення трамваю Т-3, бортовий номер 7149, під керуванням ОСОБА_2 з автомобілем марки Mitsubishi, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 . Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26.07.2023 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Для визначення вартості відновлювального ремонту позивач звернувся до судового експерта Крутих Є.О. та отримав висновок, згідно з яким вартість відновлювального ремонту становить 47 974,81 грн. Відповідач повідомив представника позивача, що договорів страхування трамвая не укладалося. Трамвай належить на праві власності КП «ОМЕТ», а водій ОСОБА_2 є працівником відповідача, тому, позивач вважає, що на відповідача покладається обов`язок з відшкодування заподіяної шкоди (а.с. 1-33).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2024 позовні вимоги було вирішено задовольнити; стягнути з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток завданий внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 47 975 грн 81 коп., витрати на проведення експертизи у розмірі 4 000 грн та судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп. (а.с. 117-120).

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2024 було задоволено заяву представника ОСОБА_1 адвоката Румянцева О.Г. та стягнено з КП «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 15000,0 грн (а.с. 152-154).

29.04.2024 через підсистему «Електронний суд» представник КП «Одесміськелектротранс» - адвокат Зуєва Ірина Іванівна подала апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2024, в якій просила суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що не погоджується із оскаржуваним рішенням, вважає його таким, що ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, представник апелянта зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції посилався на висновок експерта №175-23, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 47975,81 грн. Однак, представник апелянта зауважує, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що для визначення суми збитків необхідно встановити вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, але перед експертом питання щодо встановлення розміру матеріального збитку при проведенні експертизи не ставилося. Також розміром відновлювального ремонту у висновку №175-23 вказано суму без врахування коефіцієнту фізичного зносу КТЗ та не зазначено про причинний зв`язок між замінюваними новими деталями та наслідками ДТП. З огляду на це, представник апелянта вказує, що нею під час розгляду справи у суді першої інстанції заявлено клопотання про проведення додаткової експертизи, проте суд відхилив дане клопотання (а.с. 161-163).

06.05.2024 через підсистему «Електронний суд» на адресу суду також надійшла апеляційна скарга представника КП «Одесміськелектротранс» - адвоката Зуєвої Ірини Іванівни на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2024. Представник апелянта не погоджується із оскаржуваним додатковим рішенням та вважає, що стягнуті витрати на правову допомогу не є обґрунтованими та справедливими, оскільки розмір таких витрат (15000 грн) становить 30% від ціни позову, що не відповідає принципу співмірності витрат зі складністю даної справи. Тому, представник апелянта просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правову допомогу відмовити (а.с. 175-179).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.06.2024 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2024 (а.с. 187-189) та ухвалою від 14.06.2024 справу призначено до розгляду (а.с. 196). 30.08.2024 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника КП «Одесміськелектротранс» - адвоката Зуєвої І.І. на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2024 (а.с. 214-215) та справу призначено до розгляду (а.с. 216).

18.06.2024 адвокатом Румянцевим О.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , було направлено на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, зазначаючи, що судом першої інстанції була надана відповідна правова оцінка доводам відповідача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, у зв`язку із чим розмір витрат, які підлягають стягненню, було зменшено з 16660,0 грн на 15000,0 грн саме з причин нескладності справи та невеликим обсягом долучених доказів, а тому відповідні наведені апелянтом доводи є необґрунтованими (а.с. 200-203). Відзив представника КП «Одесміськелектротранс» - адвоката Зуєвої Ірини Іванівни відносно апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2024 на адресу суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 9, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судове засідання з`явився представник апелянта адвокат Зуєва Ірина Іванівна, апеляційні скарги підтримала в повному обсязі.

Представник позивача, повідомлений щодо дати та часу судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини такої неявки суду не повідомлено.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши наявні матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний судом встановлено наступні обставини.

Матеріалами справи встановлено, що 21.06.2023 близько 13 год. 39 хв. в м. Одесі, по вул. Пантелеймонівській, біля будинку №17 «Б» відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю трамвая Т-3, бортовий номер 7149, під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 (а.с. 27-28). Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26.07.2023 по справі № 522/13134/23 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення (а.с. 29).

Власником транспортного засобу Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 (а.с.25-26). Згідно рахунку № СЧ-942222 від 17.07.2023 ТОВ «Адіс-мотор» вартість проведеного ремонту даного автомобіля склала 48 875,10 грн, з ПДВ 58 650,12 грн (а.с.22).

Судовим експертом Крутих Є.О. 29.08.2023 за участі позивача та представника КП «ОМЕТ» Базо В.А. був проведений огляд автомобіля позивача, в результаті якого 07.09.2023 складено висновок експерта №175-23 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 21.06.2023, визначається рівною 47 975,81 грн (а.с.91-95).

Згідно листа КП «Одесміськелектротранс» від 24.07.2023, договір добровільного страхування цивільної відповідальності щодо трамваю Т-3, бортовий номер 7149, не укладався, при цьому повідомлено, що страхування трамваю не є обов`язковим (а.с.30).

Задовольняючи заявлені позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції зазначав, що ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в свою чергу не встановлено коригуючого коефіцієнту на трамвай та КП «Одесміськелектротранс» вказало, що договору добровільного страхування щодо трамвая Т-3, бортовий номер 7149, укладено не було, а тому, враховуючи, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем, та діями останнього було завдано шкоду майну позивача, завдана шкода підлягає відшкодуванню відповідачем у розмірі вартості відновлювального ремонту 47 975,81 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення з КП «Одесміськелектротранс» понесених позивачем витрат на правовому допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що представник позивача склав позов, відповідь на відзив, заперечення проти клопотання про призначення додаткової експертизи, заяву про ухвалення додаткового рішення та взяв участь у судовому засіданні 06.12.2023 тривалістю 10 хвилин, у судовому засіданні 31.01.2024 тривалістю 3 хвилини (було перервано у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги та необхідністю слідувати в укриття), у судовому засіданні 26.03.2024 тривалістю 40 хвилин. Проте, зважаючи на те, що справа дійсно не є складною, обсяг поданих доказів не великий, враховуючи заперечення представника відповідача, суд першої інстанції зменшив суму витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 15000 грн.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та залишаючи апеляційні скарги без задоволення, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який в свою чергу є спеціальним законом та регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, передбачено, що настання страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Положеннями ст. 29 даного Закону передбачено, що у випадку пошкодження транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, тощо.

Наявними матеріалами справи в свою чергу встановлено, що договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності відносно трамваю Т-3 КП «Одесміськелектротранс» не укладалося, при цьому обов`язок щодо страхування трамваю вищезазначеним ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено та відповідно правовідносини з страхування трамваю даним Законом також не регулюються. Саме за вказаних обставин позивач в свою чергу й звернувся до суду із відповідним позовом щодо відшкодування завданої внаслідок ДТП до КП «Одесміськелектротранс», з яким ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах. Даний факт, а саме перебування у трудових відносинах, в свою чергу підтверджується безпосередньо відповідачем по справі.

При цьому, як правильно було зауважено судом першої інстанції щодо наявності положень ст. 1192 ЦК України, згідно якої, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, в свою чергу визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

На підтвердження розміру завданої шкоди позивача, останнім було долучено до матеріалів справи рахунок № СЧ-942222 від 17.07.2023 ТОВ «Адіс-мотор», згідно якого вартість проведеного ремонту даного автомобіля склала 48 875,10 грн, з ПДВ 58 650,12 грн, в тому числі й висновок експерта № 175-23 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого внаслідок ДТП становить 47 975,81 грн. При цьому, в наданому на адресу суду висновку судового експерта вбачається повідомлення судового експерта ОСОБА_5 щодо кримінальної відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта за ст. 384 КК України, що підтверджується особистим підписом (а.с. 91).

Окрім того вбачається, що під час проведення огляду пошкодженого автомобіля окрім позивача також був присутнім й представник КП «Одесміськелектротранс», при цьому з наявних матеріалів справи в свою чергу не вбачається, наявність у відповідача, в період з дати проведення оцінки та складення висновку (07.09.2023) та до моменту звернення потерпілого до суду із відповідними позовними вимогами, зважаючи на присутність під час огляду представника останнього, будь-яких заперечень відносно встановленого експертним висновком вартості відновлювального ремонту та/або ж звернення до потерпілого ОСОБА_1 із вимогою щодо проведення додаткової оцінки, з урахуванням відповідних заперечень, та лише 26.03.2024 представник відповідача звернувся до суду із даним клопотанням про призначення додаткової експертизи, обґрунтовуючи незгодою із визначеним розміром, в задоволенні якого судом було відмовлено. Відповідно, з огляду на вищенаведене в свої сукупності, враховуючи передбачене вищенаведеними положеннями право потерпілого на відшкодування завданої ДТП шкоди, зважаючи при цьому на відсутність в даному випадкудоговору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності трамваю Т-3 та перебування водія даного трамваю, з вини якого відбулася ДТП, у трудових відносинах з відповідачем - КП «Одесміськелектротранс», суд першої інстанції в даному випадку дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі, а тому відповідно апеляційна скарга представника КП «Одесміськелектротранс» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2024 задоволенню не підлягає.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне також зазначити наступне. Згідно положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04) (постанова від 23.03.2023, справа № 824/79/22).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Фактична вартість понесених позивачем витрат на правову допомогу підтверджується в свою чергу наявними матеріалами справи, а саме: укладеним між позивачем та адвокатом Румянцевим О.Г. договору про надання правової допомоги від 02.07.2023, згідно змісту якої сторонами було обумовлено та встановлено розмір погодинної оплати з розрахунком 4000,0 грн/годину (а.с. 132-133); актом прийому-передачі від 10.10.2023, з переліком наданих послуг, вартість яких в сукупності становить 12000,0 грн (а.с. 135); рахунком № 01 від 10.10.2023 (а.с. 134), квитанції від 11.10.2023 про оплату за договором у розмірі 8000,0 грн (а.с. 136) та 17.10.2023 про оплату у розмірі 4000,0 грн (а.с. 137); актом прийому-передачі від 28.03.2024 (а.с. 137), рахунком № 02 від 08.03.2024 (а.с. 139) та квитанцією від 28.03.2024 ОС (а.с. 140). Тобто, представником позивача у відповідності до положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України, було долучено до матеріалів справи докази на підтвердження виконаних адвокатом робіт та відповідно понесених позивачем витрат. При цьому, з оскаржуваного додаткового рішення вбачається, що під час визначення та встановлення розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу, судом першої інстанції в свою чергу було враховано відповідні положення ст. 141 ЦПК України щодо співмірності та відповідно зменшено заявлений позивачем розмір з огляду на складність справи та заперечення відповідача.

Таким чином, враховуючи вищезазначене в своїй сукупності, оскільки наведені апелянтом доводи не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції, будь-яких належних та обґрунтованих апелянтом наведено не було, апеляційний суд приходить до висновку, що у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення та оскаржуване рішення та додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги представника КП «Одесміськелектротранс» - адвоката Зуєвої Ірини Іванівни залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2024 року та додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

Повний текст постанови складений 14 березня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк.