Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6464/24
Провадження № 2/711/148/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2025 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі судового засідання Буйновській А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», третя особа: Комунальне підприємство «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», третя особа: КП «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто його визнано винним у зіткненні із автомобілем Renault Duster НОМЕР_1 .

Крім того, зазначено, що для отримання страхового відшкодування позивач 06.06.2024 направив заяву про прийняття рішення по страховій справі щодо ДТП, яка сталася 30.04.2022, враховуючи, що між КП «Черкасиелектротранс» та ТДВ «СК «Гардіан» був укладений договір про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ДЦВ-21-0021-ГО від 26.08.2021.

15.06.2022 відповідачем позивачу була надана відповідь на вказану заяву про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що подія відбулася 30.04.2022 під час дії воєнного стану. Інші причини відмови у виплаті компенсації у листі відсутні.

Враховуючи затягування процесу виплати компенсації та усну відмову страхової організації, позивачем було вирішено провести оцінку вартості матеріального збитку його транспортного засобу Renault Duster НОМЕР_1 , завданого внаслідок ДТП. Огляд транспортного засобу проводився з повідомленням страхової компанії та в межах 90 календарних днів після вчинення ДТП.

21.06.2022 було повідомлено керівника ТДВ «СК «Гардіан» та 23.06.2022 представника КП «Черкасиелектротранс» ЧМР про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до звіту №А06-14 від 40.07.2022 присутнім на огляді був лише представник КП «Черкасиелектротранс» ЧМР.

Відповідно до звіту, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault Duster НОМЕР_1 , тобто позивачу, становить 108227грн. 60коп.

Страховиком і досі не виплачене позивачу страхове відшкодування, як потерпілій особі, попри те, що встановлений законом 90-денний строк сплив ще у липні 2022 року.

Крім того, позивач вказує, що йому завдано моральної шкоди у сумі 20000грн. 00коп., яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях, викликаних пошкодженням належного йому транспортного засобу. Позивач був повністю позбавлений можливості реалізувати своє право користування автомобілем, що порушує його нормальний ритм життя. Крім того, страхова компанія не здійснила виплату страхового відшкодування.

Позивач вказує на те, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Позивач вважає, що страховик не повинен був відмовляти у виплаті страхового відшкодування з-за воєнного стану, оскільки така обставина не є форс-мажорною обставиною, враховуючи норми ст. 617 ЦК України та роз`яснення Торгово-промислової палати України від 28.02.2022.

Таким чином, позивач просить суд, - стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду, завдану внаслідок пошкодження належного йому під час ДТП автомобіля у розмірі 108227грн. 50коп., моральну шкоду у розмірі 20000грн. 00коп., витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 3000грн. 00коп.

Ухвалою суду від 22.08.2024 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачем, через представника, подано відзив на позов, який прийнятий судом і, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що відсутні підстави для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки страховий випадок відбувся під час дії воєнного стану, враховуючи положення п.п. 9.1.4.1 договору, про що було повідомлено потерпілого (позивача). Вважає, що відшкодувати шкоду повинно КП «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради на підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК України, оскільки працівник цього підприємства визнаний винним у вчиненні ДПТ та пошкодженні автомобіля, належного позивачу. Також відповідач не погоджується із розміром заявлених вимог, оскільки договором не передбачено, що страховик повинен відшкодувати розмір втрат товарної вартості і, відповідно до звіту №А06-14 вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 86338грн. 50коп.; за рахунком-фактурою від 31.05.2022, що був наданий позивачем відповідачу, вартість відновлювального ремонту становить 68824грн. 00коп. Крім того, відповідач звертає увагу, що до звернення позивача до суду з цим позовом, минув значний проміжок часу, а тому є підстави вважати, що транспортний засіб відновлено за певну суму коштів. Відповідно, вважає, що повинні бути належні докази розрахункові документи, у яких відображено розмір витрат, що дійсно були понесені позивачем. При цьому, вважає, що позивачем такі документи надані не були.

Позивачем відповідь на відзив подана не була.

Третьою особою, через представника, подані письмові пояснення по суті позову та відзиву, за якими зазначено, що доводи відповідача стосовно врахування воєнного стану (військового стану), є помилковим, оскільки поняття «військовий стан» (поняття, яке наведено і застосовано у договорі добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 25.08.2021 №06-182/2508) і поняття «воєнний стан» не є тотожними. Вважає, що позивачем правильно визначено відповідача як суб`єкта, який має здійснити виплату страхового відшкодування за шкоду, завдану в результаті ДТП та відповідача за позовом. В частині інших позовних вимог, третя особа покладається на розсуд суду.

В судове засідання позивач, представник відповідача та представник третьої особи не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Надані заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Враховуючи думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що 30.04.2022 в м. Черкаси по вул. В.Чорновола, 52 сталася дорожньо-транспортна події за участю автомобіля Renault Duster НОМЕР_1 та тролейбуса маршрут №7 ЗІУ 6205 д/н НОМЕР_2 . Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.05.2022 (справа №711/1905/22) водія тролейбуса ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено штраф у розмірі 850грн. 00коп.

Встановлено, що водій тролейбуса ОСОБА_2 вчинив ДТП під час виконання ним трудових обов`язків, враховуючи те, що він перебував у трудових відносинах із КП «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради (довідка КП «Черкасиелектротранс» ЧМР №8-к від 02.05.2022, тимчасовий талон серія ПК №334523, довідка АА №602980 код ЄДРПОУ КПР «Черкасиелектротранс» ЧМР №033286754, шляховий лист А-А від 30.04.2022, технічний паспорт тролейбуса).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль Renault Duster НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 .

Відповідно до договору №06-182/2508 від 25.08.2021 (№ДЦВ-21-0021-ГО від 26.08.2021) добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту, який укладений між ТДВ «СК «Гардіан» та КП «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради, ліміт за шкоду, заподіяну майну третіх осіб на 1 ТЗ становить 100000грн. 00коп., франшиза 1%. Забезпечений транспортний засіб, зокрема і №2028 ЗІУ 6205, відповідно до додатку №1 до договору.

Відповідно до п. 4.1 договору, страховим ризиком є ДТП за участю забезпеченого ТЗ, внаслідок якої заподіяна шкода майну третіх осіб, цивільно-правову відповідальність за заподіяння якої несуть експлуатанти забезпечених ТЗ. ДТП подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Як передбачено п. 4.2 договору, страховим випадком є обумовлена п. 4.1 договору подія, що сталася під час та на території дії договору, настання якої підтверджено у передбачений договором спосіб та внаслідок якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування третім особам, майну яких заподіяно шкоду (потерпілі треті особи) в рамках загальної страхової суми (ліміт відповідальності страховика).

Відповідно до п.п. 9.1.4.1 п. 9.1 договору, якщо страховий випадок стався під час надзвичайного, особливого чи військового стану, оголошеного органами влади на території держави або на території дії договору, - страховик не відшкодовує збитки.

Встановлено, що КП «Черкасиелектротранс» до страховика 02.05.2022 було подано повідомлення про ДТП, яке мало місце 30.04.2022 за участю водія ОСОБА_2 (тролейбус 2028) та автомобіля Renault Duster НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

На звернення ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Гардіан», останнім 15.06.2022 дана відповідь про відсутність підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, відповідно до п.п. 9.1.4.1 п. 9.1 договору №ДЦВ-21-0021-ГО від 26.08.2021.

Позивачем до страхової компанії (відповідача) був наданий рахунок-фактура №АК-00002885 від 31.05.2022, виданий ТОВ «Автогор» про те, що відновлювальний ремонт автомобіля Renault Duster НОМЕР_1 (перелік робіт та запчастин (матеріалів)) становить до сплати 68824грн. 00коп. з ПДВ.

До суду позивачем надано також замовлення-наряд №ПО000003621, видане ТОВ «Автогор» 25.05.2022 про те, що відновлювальний ремонт автомобіля Renault Duster НОМЕР_1 (перелік робіт та запчастин (матеріалів)) становить до сплати 54962грн. 00коп. з ПДВ. Крім того, у замовленні-наряді вказана знижка 6810грн. 00коп.

Відповідно до звіту №А06-014 про оцінку автомобіля Renault Duster НОМЕР_1 , складеного 04.07.2022 суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 на підставі договору та заявки ОСОБА_1 від 30.06.2022, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складників КТЗ Renault Duster НОМЕР_1 складає 86338грн. 50коп., в т.ч. ПДВ 20% за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт; вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП складає 108227грн. 50коп.

Слід зазначити, що даний звіт не є висновком експертизи, у розумінні Закону України «Про експертизу» та ст.ст. 102, 106 ЦПК України.

До звіту долучена дефектна відомість №А06-14 від 30.06.2022, складена ФОП ОСОБА_3 , огляд пошкодженого транспортного засобу проведено за участю власника ТЗ ОСОБА_1 та представника КП «Черкасиелектротранс» ЧМР, про що свідчать їхні підписи.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №30 від 04.07.2022, ФОП ОСОБА_3 прийняв від ОСОБА_1 3000грн. 00коп. за експертизу автомобіля.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК).

Договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування" (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин), інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством (ст. 979 ЦК України в редакції, чинній на час виниклих правовідносин).

Відповідно до ст. 979 ЦК України (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом (ст. 985 ЦК України в редакції, чинній на час виниклих правовідносин).

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (ст. 990 ЦК України в редакції, чинній на час виниклих правовідносин).

Відповідно до ст. 991 ЦК України (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відповідно до п.п. 50, 59 ч.1 ст. 1 Закону України «Про страхування» (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 92 цього Закону страховик за договором страхування зобов`язаний, зокрема у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строком на 30 діб та у подальшому продовжено строк його дії з 05 години 30 хвилин 10.11.2024 строком на 90 діб. Також, Верховна Рада ухвалила Закон про затвердження указу Президента України щодо продовження в Україні строку дії воєнного стану з 08.02.2025 на 90 діб, тобто до 09.05.2025.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий статус воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Якщо страховий випадок стався в період дії воєнного стану (або до введення воєнного стану але страхова виплата не була здійснена), то сам по собі воєнний стан не є підставою для звільнення від виконання страховою компанією своїх зобов`язань, однак є підставою для застосування інституту форс-мажору.

Між тим, 28.02.2022 Торгово-промислова палата України опублікувала на своєму веб-сайті лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Однак, наявність форс-мажорних обставин також не звільняє страхові компанії від виплати відшкодування. Виходячи зі змісту статті 617 Цивільного Кодексу України, наявність форс-мажору звільняє від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо таке порушення сталося внаслідок непереборної сили (форс-мажору).

Так, суд вважає, що незважаючи на доводи відзиву на позов, відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведені обставини про те, що невиплата страхового відшкодування позивачу, як потерпілому внаслідок ДТП, не відбулася з обставин наявності причинно-наслідкового зв`язку між невиплатою та форс-мажором.

Таким чином, настання форс-мажорних обставин може бути підставою для звільнення страхової компанії від відповідальності за невиплату страхового відшкодування за умови, якщо між форс-мажором та невиконанням зобов`язання страховика є причинно-наслідковий зв`язок. Відповідно, страхова компанія не може відмовити у здійсненні страхової виплати, посилаючись виключно на те, що в Україні введено воєнний стан.

Крім того, суд звертає увагу, що пошкодження транспортного засобу відбулося не внаслідок військового конфлікту, чи в результаті бойових дій, а також не через бомбардування, обстріли.

Між тим, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивачем жодними належними, допустимими та переконливими доказами не доведено факт оплати здійснення ремонту пошкодженого транспортного засобу надавачем послуг з ремонту платником ПДВ, а також не обґрунтовано та не доведено розмір страхового відшкодування (матеріальної шкоди).

Так, як вже зазначалось, позивачем надані до страхової компанії та до суду, відповідно, різні документи (рахунок-фактура від 31.05.2022 про вартість відновлювального ремонту автомобіля, належного ОСОБА_1 68824грн. 00коп. з ПДВ та замовлення-наряд від 25.05.2022 про вартість відновлювального ремонту автомобіля, належного ОСОБА_1 - 54962грн. 00коп. з ПДВ, що видані ТОВ «Автогор»), у яких вказані різні суми вартості відновлювального ремонту автомобіля. При цьому, у замовленні-наряді передбачена надана ОСОБА_1 й знижка 6810грн. 00коп. Між тим, жодних документів, які б підтверджували факт оплати певних коштів за здійснений ремонт транспортного засобу, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо ні до страхової компанії, ні до суду надані не були, а тому, суд вважає, що позивачем не доведено й розмір витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля. Інформації про те, відремонтований автомобіль, належний позивачу, чи ні, не відомо.

Слід зазначити, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому, особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Крім того, за даними звіту №А06-14 від 04.07.2022, який наданий із позовом позивачем, вартість відновлювального ремонту автомобіля та вартість матеріального збитку власнику автомобіля визначені з врахуванням втрати товарної вартості автомобіля. Між тим, втрата товарної вартості автомобіля страховиком не відшкодовується і обов`язок здійснити такі виплати може бути покладений на винуватця ДТП, чи на підприємство, в разі, якщо шкода завдана потерпілому працівником підприємства, як власника джерела підвищеної небезпеки. Крім того, виплата потерпілому втрати товарної вартості автомобіля не передбачена договором добровільного страхування.

Також, за даними ремонтної калькуляції №14 від 04.07.2022, що додана до звіту №А06-14 від 04.07.2022, загальна сума запчастин становить 56199грн. 17коп., вартість матеріалів 12884грн. 33коп., отже, за сукупністю наданих позивачем і досліджених доказів, суд приходить до висновку, що розмір матеріального збитку, відновлювального ремонту, в т.ч. розмір страхового відшкодування не є доведеними.

Огляд транспортного засобу суб`єктом оціночної діяльності був проведений 30.06.2022, Звіт складений 04.07.2022, а ДТП мала місце 30.04.2022. Крім того, позивачем надані рахунок-фактура від 31.05.2022 та наряд-замовлення від 25.05.2022. Відповідно, не є належним доказом звіт оцінки автомобіля №А06-14 від 04.07.2022 й тому, що не підтверджено, що зафіксовані у дефектній відомості під час огляду транспортного засобу пошкодження, були такими, що виникли саме під час ДТП 30.04.2022, а тому вважати, що саме розмір майнової шкоди, як вказує у позові позивач, - 108227грн. 50коп. повинна сплатити страхова компанія, не можливо. При цьому, представник страховика не був присутній при огляді вказаного транспортного засобу.

За умовами договору добровільного страхування, ліміт за шкоду заподіяну майну третіх осіб на 1 ТЗ становить лише 100000грн. 00коп., а тому 108227грн. 50коп., відповідачем не може бути відшкодовано позивачу, оскільки перевищує ліміт відповідальності.

Також суд звертає увагу на те, що звіт про оцінку автомобіля не є визначальним доказом розміру завданих позивачу збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем (є попереднім оціночним документом). Тобто, позивач, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені ним, ні до страхової компанії, ні до суду не надав.

Також, на думку суду, враховуючи дату дорожньо-транспортної події, умови договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту, який був чинним на час ДТП, - помилковими є твердження позивача про необхідність застосування норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки цей закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а не добровільного страхування.

Оскільки позивачу ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення страхового відшкодування, то не підлягають до задоволення і позовні вимоги про відшкодування йому відповідачем моральної шкоди, оскільки договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту не передбачено такої виплати. Крім того, на відповідача, як страховика, не може покладатися відповідальність за відшкодування моральної шкоди, яка, як вказує позивач, викликана пошкодженням належного позивачу автомобіля, неможливістю його використовувати за призначенням, оскільки, в даному випадку, він не є належним відповідачем. Що стосується інших обставин (невиплата страховиком страхового відшкодування), то вони не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема й не є обґрунтованим розмір 20000грн. 00коп.

Також, слід відмовити й у задоволенні похідних позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача витрат за проведення звіту оцінки транспортного засобу №А06-14 від 04.07.2022 у розмірі 3000грн. 00коп.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю, то сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 2422грн. 40коп. (квитанція від 20.08.2024), відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-83, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», третя особа: Комунальне підприємство «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 24.02.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька