Справа №132/780/25
Провадження №2/132/516/25
Ухвала

Іменем України

14 березня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Карнаух Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом скасування запису про обтяження нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області 10.03.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом скасування запису про обтяження нерухомого майна, яку згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2025 передано на розгляд судді Карнауху Н.П.

Перевіривши подану позовну заяву та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що її необхідно залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.ст. 175 та 177 ЦПК України з таких підстав.

Відповідно до положень п.п. 5, 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява, серед іншого, повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно із ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У позовній заяві ОСОБА_1 висловлене прохання усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом скасування запису про обтяження №17203652 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 01.10.2006 щодо арешту всього майна ОСОБА_1 , внесеного на підставі ухвали Замостянського районного суду Вінницької області від 25.06.2003.

При цьому відповідачем у позові визначено Калинівську державну нотаріальну контору Вінницької області.

Підпунктом 4.1. п. 4 Глави 15. «Накладання та зняття заборони відчуження майна» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено, що нотаріус у випадках, встановлених законодавством, знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також рухомого майна.

Однак, в позовній заяві ОСОБА_1 не наведено відомостей про те, що він звертався до Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області щодо припинення обтяження його нерухомого майна та яке за наслідками цього звернення було прийнято рішення. Тобто, що наявний спір про право.

Також суддя вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 2 п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 відповідачами в справі за позовом про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Однак, з урахуванням предмету позову, ОСОБА_1 в позовній заяві не зазначено в якості учасників у справі цих осіб, на права та/або обов`язки яких може вплинути судове рішення у справі, та не визначено їх процесуальний статус.

Поряд з наведеним, згідно із долученим до позовної заяви витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №17203652 від 01.10.2006 щодо арешту всього майна ОСОБА_1 , за виключенням домоволодіння по АДРЕСА_1 , внесено на підставі ухвали Замостянського районного суду Вінницької області від 25.06.2003. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі наведеного, суддя дійшов висновку про необхідність залишення вказаної позовної заяви без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених вище її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177 та 185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом скасування запису про обтяження нерухомого майна, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, роз`яснивши при цьому, що в разі не усунення вищевказаних недоліків в цей строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Карнаух