Справа № 202/8272/19
Провадження № 2/202/513/2025
УХВАЛА

Іменем України

10 березня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Дребот І.Я.,

з участю секретаря судового засідання Пономаренка М.М.,

учасників справи:

представника позивача Костюченка О.Т.,

представника відповідача Губи В.В.,

представника відповідача Рибіної І.В.,

представника відповідача Мазур О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Дніпро цивільну справу за позовом Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «В ПЛЮС», треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ковальова Євгенія Євгеніївна про визнання недійсними правочинів, скасування записів про державну реєстрацію права власності, визнання права комунальної власності, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «В ПЛЮС», треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ковальова Євгенія Євгеніївна про визнання недійсними правочинів, скасування записів про державну реєстрацію права власності, визнання права комунальної власності.

Представником відповідача ОСОБА_3 надано клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи.

Представник позивача у підготовчому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Представник відповідача ОСОБА_4 , представник відповідача ОСОБА_5 , представник відповідача Мазур О.А. у підготовчому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України,суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно із ч.1 ст.104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу»,судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Тобто, призначення експертизи може мати місце лише в тому випадку, якщо суд дійде висновку про об`єктивну необхідність її проведення, у зв`язку з використанням сторонами усіх своїм можливостей щодо доведення своїх вимог та у разі ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою встановлено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України).

Дніпровська міська рада звернулась до Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська із позовною заявою в порядку частини п`ятої статті 376 ЦК України, відповідно до якої на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно, предметом розгляду у справі № 202/8272/19 є визнання права комунальної власності на об`єкт нерухомого майна розташований за адресою:

АДРЕСА_1 .

Заява про призначення судової експертизи у справі № 202/8272/19 шляхом обґрунтована тим, що відповідно до частини шостої статті 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене, з урахуванням чого проведення оціночто-будівельної експертизи.

У той час, відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) у разі визнання за власником (користувачем) земельної ділянки права власності на самочинно збудоване на ній іншою особою нерухоме майно розмір витрат на будівництво цього майна, право на відшкодування яких власником (користувачем) земельної ділянки згідно із частиною шостою статті 376 ЦК має особа, яка здійснила таке будівництво, визначається судом на підставі наданих доказів і складається як із понесених витрат на будівельні матеріали, так і з витрат за виконані роботи та оплачені послуги.

Отже, проведення оціночто-будівельної експертизи з метою встановлення ринкової вартості нерухомого майна не є предметом доказування у даній справі.

З урахуванням чого суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача ОСОБА_3 про призначення оціночно-будівельної експертизи.

Також, судом враховано, що наразі триває розгляд справи в частині визнання права комунальної власності, а отже і посилання заявника на положення частини шостої статті 376 ЦК України є передчасними.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 139, 252, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 17.03.2025 року о 14.30 год.

Суддя І.Я. Дребот