Справа № 522/5090/24
Провадження № 2/522/2474/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року Приморський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Офіцерової Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої порушенням права власності неправомірними діями державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій просить: сягнути з держави України з коштів державного бюджету на його користь компенсацію на відшкодування майнової шкоди у розмірі 107292,00 грн та моральної шкоди у розмірі 800000,00 грн, завданої першим Приморським відділом ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса); постановити окрему ухвалу щодо відповідальності державного виконавця першого Приморського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса ), пов`язану з неналежним виконанням судового рішення.

В обґрунтування позову зазначено, що 16.05.2017 рішенням Суворовського райсуду м. Одеси з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 стягнуто солідарно на його користь майнову шкоду у розмірі 42835 грн і судові витрати 780 грн, завдану кримінальним правопорушенням. З набранням рішенням суду законної сили, стягнуті кошти являлися власністю. З відкриттям першим Приморським відділом ДВС у м. Одесі виконавчого провадження за виконавчим документом, під час здійснення примусового виконання судового рішення результатом протиправних рішень, дій і бездіяльності державного виконавця, визнаних ухвалами Суворовського райсуду м. Одеси від 07.06.2018, 26.07.2019, 17.09.2019, 08.02.2022, 05.02.2022 та 22.11.2023,- не стягнення державним виконавчим органом коштів упродовж шести років 10 місяців обмежило право власності, захист якого гарантовано Конституцією і законами України, а також міжнародним договором України. Унаслідок неправомірного рішення, дії і бездіяльності державного виконавця при здійсненні ним своїх повноважень, йому спричинено шкоду, завдану майну, що належить на праві власності. Заподіювачем шкоди є протиправна поведінка службової особи органу державної виконавчої служби, визнана чисельними рішеннями суду, що набрали законної сили. При вирішенні скарг, пов`язаних з неправомірними діями і бездіяльністю державного виконавця, ухвалами Суворовського райсуду м. Одеси від 05.05.2022 та 22.11.2023 встановлено, що постановами державного виконавця звернуто стягнення на заробітну плату боржника яку він отримує у ТОВ «Націоналстройгруп» та ТОВ «БК ДЕЛЮКС ДЕВЕЛОПМЕНТ». Проте відрахування коштів із заробітної плати боржника вказаними підприємствами не проводилося у зв`язку з протиправною бездіяльністю державного виконавця у виконавчому провадженні з примусового виконання судового рішення. Зазначена обставина унеможливила перерахування йому коштів з відповідного рахунку органу державної виконавчої служби, що надає право на виплату компенсації у розмірі 107292 грн., відповідно до вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Також зазначив, що у зв`язку з невиконанням державним виконавчим органом протягом багатьох років рішення суду від 16.05.2017 він зазнав моральних і фізичних страждань. Системна протиправна поведінка виконавця вимагала значних зусиль і витрат часу щоб захистити порушене право у виконавчому провадженні. У зв`язку з цим судова тяганина відволікала від важливих життєвих занять, позбавляла спокійного ритму життя і взаємовідносин з близьким оточенням. Незмінність протиправної бездіяльності виконавця після ухвалених судових рішень та не усунення порушень закону принижувало гідність, призводило до виникнення депресивного стану, втрати сну, що негативно позначилося на самопочутті. Незабезпечення державним виконавчим органом належного виконання судового рішення позбавляло можливостей реалізувати наміру використання присуджених коштів в ділових стосунках, пригнічувало душевний стан, викликало гнівні емоції і моральні переживання. Зазначене є моральною шкодою, розмір якої оцінює в грошовому вимірі - 800000 грн.

Ухвалою суду від 17 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі (а.с. 35).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 52).

09.12.2024 на адресу суду від представника відповідача Офіцерової Л.Л. надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до яких зазначила що на виконанні у Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі-Відділ) знаходяться виконавчі провадження № 59677938 боржник ОСОБА_3 та № 54048495 ОСОБА_2 по примусовому виконанню виконавчого листа № 523/15770/16-ц від 30.05.2017. 09 вересня 2019 року державним виконавцем направлено до ТОВ «Націоналстройгруп» постанову про звернення стягнення за рішенням суду на заробітну плату боржника. Згідно акту державного виконавця у телефонній розмові з`ясовано, що боржник звільнився, стягнення не проводилися. 19.08.2021 державним виконавцем направлено постанову про звернення стягнення за рішенням суду на заробітну плату боржника до ТОВ «БК ДЕЛЮКС ДЕВЕЛОПМЕНТ». Державним виконавцем направлено вимогу до ТОВ «БК ДЕЛЮКС ДЕВЕЛОПМЕНТ» про надання інформації про працевлаштування ОСОБА_3 , про надання пояснень, чому не виконується постанова про звернення стягнення з заробітної плати боржника. З пояснення керівника вбачається, що заробітна плата боржнику на час воєнного стану нараховується, але не виплачується. Стягнення не проводилися. Зазначила, що наявні у позовній заяві докази не підтверджують сукупність необхідних складових для відшкодування шкоди в наслідок бездіяльності державного виконавця, вважають, що позивач не має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивач пов`язує понесення збитків з невиконанням рішення суду, але рішення по примусовому виконанню виконавчого листа № 523/15770/16-ц від 30.05.2017 виконується вже на протязі декілька років, у боржників відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення та всі дії державного виконавця у відповідності до чинного законодавства та заходи щодо розшуку майна боржників виявляються безрезультатними. ОСОБА_1 вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку із тривалим невиконанням рішення, у розмірі 800000,00 грн, проте він лише обмежується загальними посиланнями на те, що він зазнав моральних та фізичних страждань від неодноразового вчинення протиправних дій службовою особою державного органу, пов`язаного з не виконанням судового рішення. Позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі та фізичними і моральними стражданнями, на які він посилається, так як не надано жодних доказів того, що ці фізичні та моральні страждання виникли внаслідок дій відповідача. Позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди, а також сам факт її існування. Також зазначила, що невиконання рішення суду не може напряму ототожнюватися із завданою позивачеві майновою шкодою, оскільки остаточно не втрачена можливість стягнення грошових коштів з боржників. Виконавчі провадження № 54048495 та 59677938 на теперішній час знаходяться у Відділі на виконанні та проводяться виконавчі дії відповідно до чинного законодавства. Державним виконавцем проводяться перевірка майнового стану боржника не рідше один раз на два тижні, щодо виявлення рахунків боржника, не рідше один раз на три місяці, щодо виявлення майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. Невиплачені позивачеві кошти на виконання судового рішення, ухваленого на його користь, не є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню на підставі статей 1173, 1174 ЦК України. Наслідком такого відшкодування буде подвійне стягнення коштів (а.с.54 56).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити.

Судом установлено, що Суворовським районним судом м. Одеси 30 травня 2017 року видано виконавчий лист у справі № 523/15770/16-ц на виконання рішення суду від 16 травня 2017 року, відповідно до якого стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 42 835 (сорок дві тисячі вісімсот тридцять п`ять) гривень 00 коп.; стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті публікації в пресі оголошення про виклик до суду в розмірі 780,00 грн. (а.с. 5).

02.06.2017 старшим державним виконавцем Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Офіцеровою Л.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54048495 з примусового виконання виконавчого листа № 523/15770/16-ц виданого 30.05.2017 Суворовським районним судом м.Одеси боржник ОСОБА_2 (а.с.6).

30.07.2019 головним державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Офіцеровою Л.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59677938 з примусового виконання виконавчого листа № 523/15770/16-ц виданого 30.05.2017 Суворовським районним судом м.Одеси боржник ОСОБА_3 (а.с.7).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2018 року у справі № 523/6231/18 задоволено скаргу ОСОБА_1 . Визнано бездіяльність головного державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Офіцерової Людмили Леонідівни, пов`язану з невиконанням ухвали Суворовського райсуду м. Одеси від 02.03.2018 р.,- неправомірною. Визнано повідомлення головного державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Офіцерової Людмили Леонідівни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.04.2018 р. незаконним. Зобов`язано головного державного виконавця першого Приморського відділу ДВС м. Одеси Офіцерову Людмилу Леонідівну усунути порушення права шляхом вчинення дій встановлених ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.8 - 10).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26 липня 2019 року у справі 523/11532/18 задоволено скаргу ОСОБА_1 . Визнано неправомірними дії начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Гусєва О.О. щодо повернення заяви ОСОБА_1 від 25.07.2018р. щодо виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №523/6231/18 від 07.06.2018р. Зобов`язано начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Гусєва О.О. усунути допущене порушення прав ОСОБА_1 шляхом розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.07.2018р. щодо виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №523/6231/18 від 07.06.2018р. з урахуванням встановлених в даному судовому рішенні обставин (а.с.11).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2019 р. у справі 523/9329/19 задоволено скаргу ОСОБА_1 . Визнано бездіяльність головного державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Офіцерової Людмили Леонідівни при виконанні рішення Суворовського райсуду м. Одеси від 16.05.2017 р. за виконавчим листом у справі № 523/15770/16-ц- неправомірною. Зобов`язано головного державного виконавця першого Приморського відділу ДВС м.Одеси Офіцерову Людмилу Леонідівну усунути порушення права шляхом вчинення виконавчих дій по виконанню рішення Суворовського райсуду м. Одеси від 16.05.2017 р, за виконавчим листом у справі № 523/15770/16-ц у відповідністю з Законом України «Про виконавче провадження» (а.с.12 - 13).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2022 року у справі 523/263/22 задоволено скаргу ОСОБА_1 . Визнано вчинену дію головним державним виконавцем першого Приморського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцеровою Людмилою Леонідівною, що порушує право, передбачене Конституцією і законами України, п.1 ст. 6 Конвенції та перешкоджає належному виконанню рішення Суворовського райсуду від 16.5.2017 р. за виконавчим листом № 523/15770/16-ц, - неправомірною. Скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.12.2021 р. у виконавчому провадженні № 54048495 (а.с.14 - 15).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2022 року у справі 523/15356/21 задоволено скаргу ОСОБА_1 . Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерової Людмили Леонідівни по виконанню рішення Суворовського районного м.Одеси від 16 травня 2017 року за виконавчим листом у справі № 523/15770/16-ц у виконавчих провадженнях №54048495 та № 59677938. Зобов`язано державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерову Людмилу Леонідівну усунути допущені порушення шляхом вчинення виконавчих дій по виконанню рішення Суворовського районного м. Одеси від 16 травня 2017 року за виконавчим листом у справі № 523/15770/16-ц у виконавчих провадженнях №54048495 та № 59677938 (а.с.16 - 22).

09.09.2019 головним державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Офіцеровою Л.Л. у ВП № 59677938 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_3 , що отримує дохід у ТОВ «НАЦІОНАЛСТРОЙГРУП» (а.с. 26 - 27).

19.08.2021 головним державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцеровою Л.Л. у ВП № 59677938 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_3 , що отримує дохід у ТОВ «БК ДЕЛЮКС ДЕВЕЛОПМЕНТ» (а.с. 28 - 29).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2023 року у справі №523/11789/23 задоволено скаргу ОСОБА_1 . Визнано бездіяльність і виконавчі дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцерової Людмили Леонідівни, пов`язані з винесенням постанов про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_3 від 09 вересня 2019 року та 19 серпня 2021 року у виконавчому провадженні №59677938 неправомірними. Зобов`язано державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцерову Л.Л. усунути порушення шляхом вчинення виконавчих дій при виконанні рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2017 року за виконавчим листом № 523/15770/16-ц у виконавчому провадженні № 59677938 у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.23 - 25).

Позивач, посилаючись на положення Закону України «Про гарантії держави щодо невиконання судових рішень», просить суд стягнути з держави Україна на його користь три проценти річних, нарахованих на суму боргу 43615 грн за 82 місяці.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Статтею 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено порядок стягнення компенсації за несвоєчасне виконання судових рішень.

Частиною першою вищевказаної статті передбачено, що у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно ч. 4 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо кошти за рішенням суду не перераховані стягувачу з відповідного рахунка органу державної виконавчої служби протягом десяти днів з дня надходження всіх необхідних для цього документів та відомостей, стягувачу виплачується компенсація в розмірі, встановленому частиною першою цієї статті, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Порядок нарахування компенсації за порушення встановленого законом строку перерахування коштів за судовим рішенням також врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 3.08.2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників» (далі Порядок).

Відповідно до п. 50 Порядку № 845 компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується: Казначейством, якщо боржником є державний орган; державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в пункті 48 цього Порядку. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.

Виходячи з аналізу наведених норм, підставою для виплати стягувачу компенсації, слугує порушення строків перерахування коштів на виконання рішення суду про стягнення коштів з органу державної влади, державного підприємства, установи, організації, юридичної особи, натомість рішенням Суворовського райсуду м. Одеси від 16.05.2017 у справі № 523/15770/16-ц на користь позивача стягнуто майнову шкоду з фізичних осіб ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення компенсації на відшкодування майнової шкоди.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне звернути вагу на наступне.

Так, статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі, внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі, внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем. Якщо договором або законом не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах, то позови про таке відшкодування не підлягають задоволенню.

Схожі за змістом висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 березня 2020 року (справа №641/8857/17).

З Єдиного державного реєстру судових рішень судом установлено, що позивач реалізував своє законне право на відшкодування моральної шкоди за невиконання судового рішення, зокрема, у справах 522/5621/23 та 522/6793/22, де судовими рішеннями присуджено ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди за рахунок коштів державного бюджету.

Оскільки чинним законодавством не передбачено багаторазове відшкодування моральної шкоди за затримку виконання рішення суду, в тому числі внаслідок незаконних рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 10-13, 81, 89, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої порушенням права власності неправомірними діями державного виконавця, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 17 березня 2025 року.

Суддя Юлія КОВТУН