Справа № 490/3476/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року Центральний районний суд м.Миколаєва ускладі головуючого-судді Гуденко О.А., при секретарі Вознюк Д.І., за участі представника заявника адвокатки Бондар Ю.О., державного виокнанвця ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 , Державний виконавець Лінник Артем Олександрович Центральний ДВС служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скарга на дії/бездіяльність органу примусового виконання ,-

В С Т А Н О В И Л А:

20.11. 2024 року представник стягувача ОСОБА_2 адвокат Бондар Ю.О. звернулася до суду із скаргою, в якій просила:

1. Визнати незаконними дії головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича щодо припинення обтяження рухомого майна транспортного засобу Honda Accord 2011 року випуску, автомобіль легковий червоного кольору, об`єм двигуна 1997 см. куб., номер шасі, VIN-код НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

2. Визнати незаконним рішення постанову від 13.11.2024 про повернення виконавчого документа №490/3476/24 стягувачу головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича щодо повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_2 .

3. Визнати незаконними дії головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича щодо припинення обтяження нерухомого майна трикімнатної квартири АДРЕСА_1 ., загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 37, 8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

4. Визнати незаконним рішення головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича постанову від 04.11.2024 державний виконавець Лінник А.О про закінчення виконавчого провадження № 76390586.

5. Визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича щодо невнесення до Єдиного реєстру боржників відомостей щодо боржника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

6. Встановити, що дії та бездіяльність головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича призвели до невиконання ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 07.10.2024 у справі №490/3476/24.

7. Зобов`язати головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича відкрити виконавче провадження на виконання ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 07.10.2024 у справі №490/3476/24 та накласти арешт: 1) на рухоме майно транспортний засіб Honda Accord 2011 року випуску, автомобіль легковий червоного кольору, об`єм двигуна 1997 см. куб., номер шасі, VIN-код НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 ; 2) на нерухоме майно трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ., загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 37, 8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

8. Зобов`язати головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича внести до Єдиного реєстру боржників відомості щодо боржника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

9. Винести окрему ухвалу суду, якою зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР в місті Миколаєві розпочати кримінальне провадження за фактом невиконання головним державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінник Артемом Олександровичем рішення суду від 07.10.2024 у справі №490/3476/24.

Скарга мотивована тим, що дії та бездіяльність державного виконавця Лінник А.О. призвели до невиконання ухвали суду від 07.10.2024 у справі №490/3476/24, а також до фактичного нівелювання рішення суду та порушення гарантій виконання судового рішення. Прийняті ним рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, а також про закінчення виконавчого провадження є незаконними та безпідставним і свідчать про наявність в діях (бездіяльності) державного виконавця Лінник А.О. ознак кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 КК України - умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Підсумовуючи, головний державний виконавець Лінник А.О. допустив незаконні дії: - Не вніс до до Єдиного реєстру боржників відомості щодо боржника ОСОБА_3 ; - Не довів до відома та не надіслав стягувачу жодні документи у виконавчих провадженнях № 76398019 та № 76390586; - Протиправно та безпідставно припинив обтяження рухомого майна транспортного засобу в рамках ВП № 76398019; - Протиправно та безпідставно припинив обтяження нерухомого майна в рамках ВП № 76390586; - Прийняв незаконне рішення про повернення виконавчого документа стягувачу; - Прийняв незаконне та безпідставне рішення про закінчення виконавчого провадження № 76390586; - Протиправно перешкоджає у виконанні судового рішення від 07.10.2024 у справі №490/3476/24.

Представник стягувача адвокат Бондар Ю.О. в судовому засіданні скаргу підтримала, просила її задовольнити з підстав в ній зазначених. Звернула увагу суду на те, що незважаючи на численні звернення до суду та виконавчої служби, державний виконавець продовжував умисно не виконувати ухвалу суду, що надавало можливість боржнику відчудити арештоване майно, адже належним чином відомості про арешт нерухомості внесені до відповідних Реєстрів не були. Крім того, в ухвалі суду було накладено арешт на автомобіль без зазначення його власника, отже у виконавця не було підстав самостійно знімати арешт з автомобіля та повертати виконавчий документ стягувачеві.

Також просила задвольнити вмиоги про стягнення на користь стягувача витрат на правничу професійну допомогу, докази сплати якої були завчасно надані до суду.

Державний виконавець Лінник А.О, в судовому засіданні вимоги скарги не визнав, просив відмовити у її задоволенні.

Суду пояснив, що 25.10.2024 ним у відповідності до вимог ЗУ "Про виокнавче провадження" відкрито виконавче провадження № 76390586 з виконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва про забезпечення позову по справі № 490/3476/24 про накладення арешту на вказану квартиру та того ж дня винесено постанову про арешт майна боржника та внесено до реєстру обтяжень нерухомого майна обтяження, а аткож відкрито виконавче провадження № 76398019 з виконання цієї ж ухвали суду про накладення арешту на транспортний засіб марки HONDA ACCORD та винесено постанову про арешт майна боржника та внесено до реєстру обтяжень рухомого майна обтяження .

При закінченні виконавчого провадження в зв`язку з його повним фактичним виконанням, як того вимагають положення Закону , він виніс відповідну постанову, яка формується згідно вимог Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, і там автоматично зазначається про зняття арешту з майна боржника при закінченні виконавчого провадження, отже він жодним чином не міг вплинути на цей пункт та не включати його до постанови. При цьому таке ніяким чином не вплинуло на прваа стягувача, адже арешт наявний згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № інформаційної довідки 417048851 з 25.10.2024 року і до теперішнього часу. Він не вилучав запис про арешт вказаної квратири з Реєстру, крім нього це ніхто не може зробити, а при винесенні оскаржуваної постанови він таких дій не вчиняв. чому на адвокатський запит у витязі з відповідних Реєстрів цей арешт не відображається - він не може пояснити.

Також зазначив, щ 26.02.2025 начальником відділу проведено перевірку законності виконавчого провадження відповідно до ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження в частині пункту 2 резолютивної частини постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.11.2024 зазначено про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення.

Стосовно скарги в частині зняття арешту з транспортного засобу HONDA , пояснив, що арешт було знято на підставі постанови про перевірку законності виконавчого провадження та скасовано постанову про накладення арешту на транспортний засіб у зв`язку з тим що у постанові відсутнє майно визначенні виконавчим документом. Вони отримали дані від МВС та ТСЦ, що цей автомобіль за боржником не зареєстровано та він був перерєстрований на іншу фізичну особу без заміни номерних знаків 02.10.2024 тобто до моменту винесення ухвали суду про накладення арешту на даний ТЗ . Тоді 13.11.2024 ним було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та направлено разом з оригіналом виконавчого документа стягувачу яку отримано 25.11.2024 про що свідчить трекінг Укрпошти.

З приводу вимог скаржника щодо внесення відомостей відносно боржника до Єдиного реєстру боржників , то він не повинен був вносити такі відомості відповідно до вимог законодавства.

Таким чином вимоги, викладені в скаргі ОСОБА_2 є необгрунтованими та безпідставними. Оскільки в скарзі слід відмовити, то не підлягають стягненню і витрати на правову допомогу.

Представник боржника ОСОБА_3 адвокат Вдовиченко І.С. надала суду заяву про розгляд скарги в їх відсутність, просила відмовити у її задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно зі ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша цієї статті). Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої цієї статті). Виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції та інших осіб; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункти 5, 6, 15, 16 та 22 частини третьої цієї статті).

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України). Аналогічне положення міститься у пункті 7 частини третьої статті 2 ЦПК України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ізст. 18 ЦПК України судові рішення ( різновидом якого є і ухвала суду про абезпеченян позову), що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У рішенні «Горнсбі проти Греції» (§ 40) ЄСПЛ наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У справі «Глоба проти України» (заява № 15729/07, §§ 26, 27) ЄСПЛ зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності. Суд також повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Державазобов`язана організувати системувиконання судовихрішень, яка буде ефективною якза законодавством, так і на практиці (див. також рішення від 07.06.2005 усправі «Фуклев проти України», заява № 71186/01, § 84).

Таким чином, установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів. Схожі правові висновки КГС ВС виклав у пункті 13 постанови від 30.08.2018 у справі № 916/4106/14 та підпункті 8.12 постанови від 25.09.2020 у справі № 924/315/17.

Щодо вимог скарги : 1) визнати незаконними дії головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лінника Артема Олександровича щодо припинення обтяження рухомого майна транспортного засобу Honda Accord 2011 року випуску, автомобіль легковий червоного кольору, об`єм двигуна 1997 см. куб., номер шасі, VIN-код НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 ; 2) визнати незаконним рішення постанову від 13.11.2024 про повернення виконавчого документа №490/3476/24 стягувачу головного державного виконавця Лінника Артема Олександровича щодо повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_2 ; 3) зобов`язати головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника Артема Олександровича відкрити виконавче провадження на виконання ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 07.10.2024 у справі №490/3476/24 та накласти арешт на рухоме майно зазначений транспортний засіб Honda Accord , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Так, судом встановлено, що 25.10.2024 державним виконавцем Лінником А.О. було відкрито виконавче провадження № 76398019 з виконання ухвали про забезпечення позову Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/3476/24 від 07.10.2024 року, видданої судом 24.10.2024 , в тому числі щодо забезпеченян позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб Honda Accord, 2011 року випуску, автомобіль легковий червоного кольору, об`єм двигуна 1997 см. куб., номер шасі, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

25..10.2024 винесено постанову про арешт майна боржника та внесено до реєстру обтяжень рухомого майна обтяження № 57280026 від 25.10.2024 року.

В подальшому було проведено перевірку законності виконавчого провадження та скасовано постанову про накладення арешту на транспортний засіб у зв`язку з тим що у постанові відсутнє майно визначенні виконавчим документом. Згідно відповіді МВС від 29.10.2024 вищезазначений транспортний засіб за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді ТСЦ №4841 м. Миколаїв встановлено що транспортний HONDA ACCORD червоного кольору VIN код НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 перерєстровано на іншу фізичну особу без заміни номерних знаків 02.10.2024 тобто до моменту винесення ухвали Центрального районного суду м. Миколаїв про накладення арешту на вказаний транспортний засіб.

Постановою Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 76398019 від 13.11.2024 повернуто ОСОБА_2 виконавчий документ, ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 07.10.2024 щодо накладання арешту на транспортний засіб- автомобіль марки HondaAccord, 2011 року випуску, автомобіль легковий, червоного кольору, об`єм двигуна 1997 см. куб., номер шасі, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки транспортний засіб не належить боржнику до моменту набрання законної сили ухвали суду. Цю Постанову направлено разом з оригіналом виконавчого документа стягувачу яку отримано 25.11.2024 про що свідчить трекінг укрпошти №561.

Крім того, ухвалою про скасування заходів забезпечення позову Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/3476/24 від 05.12.2024 року клопотання представника ОСОБА_3 адвокатки Вдовиченко І.С. про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 07.10.2024 по справі № 490/3476/24, в частині накладення арешту на транспортний засіб Honda Accord, 2011 року випуску, автомобіль легковий червоного кольору, об`єм двигуна 1997 см. куб., номер шасі, Документ сформований в системі «Електронний суд» 28.11.2024 5 VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Направлено ухвалу до виконання до Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) , та Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Миколаївській області.

Як вбачається з вказаної ухвали суду, згідно копії договору купівлі-продажу від 02.10.2024 та відповіді Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Миколаївській області від 27.11.2024, вищезазначений автомобіль був проданий ОСОБА_3 - ОСОБА_4 і станом на 07.10.2024 року автомобіль був зареєстрований за останньою особою, яка дійсно не є учасником справи.

Як викладено у постанові ВС від 21.02.2021 року у справі № 755/5333/20 , при розгляді заяви позивача про накладення арешту на майно та заборони їх відчуження, суди мають звертати увагу на те, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві. Тому є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачему справі.

Отже, суд прийшов до висновку, що зважаючи на те, що підставою доя забезпечення позову у цій справі позивачка зазначала про можливість відчуження ОСОБА_3 , спірного автомобіля, проте судом наразі встанволено про відсутності права власності на це майно у відповдічаа за зустрічним позовом та належність майна іншій особі, яка не є учасником процесу у цій справі - отже в результаті такої зміни обстаивн потреба в застосованих обмеженнях припинила своє існування.

Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 447 ЦПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

За такого, суд вважає, що в цій ситуації задовлення цих вимог скарги жодним чином не здатне відновити право стягувача , оскільки виконавче провадження № 76398019 в силу частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII не підлягає відновленню в жодному випадку, отже відсутні порушені права заявника(стягувача), які підлягають судовому захисту.

Щодо вимог скарги про :1) визнати незаконними дії головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника Артема Олександровича щодо припинення обтяження нерухомого майна трикімнатної квартири АДРЕСА_1 ., загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 37, 8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; 2) визнати незаконним рішення головного державного виконавця Лінника Артема Олександровича постанову від 04.11.2024 про закінчення виконавчого провадження № 76390586; 3)зобов`язати головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника Артема Олександровича відкрити виконавче провадження на виконання ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 07.10.2024 у справі №490/3476/24 та накласти арешт на нерухоме майно трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ., загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 37, 8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

.

Як встановлено судом , 25.10.2024 головним державним виконавцем Лінник А.О. було відкрито виконавче провадження № 76390586 на виконання ухвали суду від 07.10.2024 у справі №490/3476/24 про накладення арешту на нерухоме майно трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ., загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 37, 8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер об`єкта в РПВН 10113483.

25.10.2024 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та надано представнику стягувача відповідний витяг з ДРРПННМ про внесений запис про обтяження №57280026 (спеціальний розділ) .

04.11.2024 державний виконавець Лінник А.О. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, якою також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Підставою прийнятого рішення є п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» - фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.1,2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» , у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

За приписами ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства.

Таким чином, під час розгляду скарг на дії/бездіяльність державного виконавця, судам необхідно, серед іншого, перевіряти законність вчинення/невчинення останнім відповідних дій, тобто досліджувати діяльність державного виконавця на предмет її відповідності положенням законодавства.

Суд наголошує, що ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

У рішенні від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої п. 1 ст. 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах «Півень проти України» (заява № 56849/00) від 29.06.2004, «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997).

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

У справі «Фуклєв проти України» (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Всупереч наведеному , в п. 2 Постанови від 04.11.2024 про закінчення виконавчого провадження зазначено про припинення чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

При цьому суд не може прийняти до уваги пояснення державного виконавця, що такі постанови формуються в системі "автоматично" і він не може змінювати їх зміст- оскільки таке прямо суперечить вимогам закону.

За такого, вимоги скарги про визнання незаконним пункт 2 Постанови головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича від 04.11.2024 державний виконавець Лінник А.О про закінчення виконавчого провадження № 76390586 - є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Суд враховує те, що за змістом ч. 3 ст. 74 Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Цей начальник при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам Закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), ухвалені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Однак можливість оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в порядку, визначеному ч. 3 ст. 74 Закону, не позбавляє стягувача можливості захистити свої порушені права та інтереси шляхом звернення з відповідною скаргою до суду, що передбачено ч. 1 ст. 74 цього Закону та ч. 1 ст. 447 ЦПК України. Такий захист має бути ефективним, зокрема доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд.

Отже суд приймає до уваги те, що 26.02.2025 начальником відділу проведено перевірку законності виконавчого провадження відповідно до ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» та прийнято Постанову про результатаи перевірки законності виконавчого провадження ВП № 76390586 від 26.02.2025 року , якою визнано дії головного державного виконавця Лінника А.О. при здійсненні виокнавчого провадження такими, що вчинені з порушеннями ч.1,2 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" , та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження в частині пункту 2 резолютивної частини постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.11.2024 вчастині припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення.

Проте таке не позбавляє стягувача права на захист його порушених прав судом.

Щодо вимог скарги про визнання незаконною Постанову від 04.11.2024 про закінчення виконавчого провадження № 76390586 - то відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ "Пр виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом - що має місце відповідно до встанволених обстаивн справи, отже в цілому постанова про закінченян виконавчого провадження не підлягає вищзнанню незаконною. Навіть сама скарга не містить обгрунтування в чому саме є незаконність прийняття головним державним виконавцем рішення про закінченян виконавчого провадження , всі обгрнутування зводяться лише щодо зняття арешту з майна боржника.

Щодо вимог скарги про визнання незаконними дії головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника Артема Олександровича щодо припинення обтяження нерухомого майна вказаної квартири .

Так, з матеріалів справи вбачається, що 25.10.2024 року о 14.27 год головний державний виконавець Лінник А.О, вніс відомості про арешт вказаної квратири до розділу "Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень" Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наступні відомості "вид обтяження : арешт нерухомого майна", підстава внесення запису : рішення державного виконавця ВП 76390586, суб`єкт обтяження - Мельник О.В., номер запису про обтяження : 57280026 (спеціальний розділ).

Станом на час розгляду справи - цей запис жодним чином не скасований, не вилучений, відомостей про припинення обтяження державним виконавцем не внесено.

За такого, ці вимоги скарги є безпіжставними та до задолення не підлягають.

З вищенаведених підстав не підлягають до задоволення і вимоги скарги про зобов`язання головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника Артема Олександровича відкрити виконавче провадження на виконання ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 07.10.2024 у справі №490/3476/24 .

Разом з тим щодо вимог скарги про зобов`язання державного виконавця накласти арешт на нерухоме майно трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ., загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 37, 8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Так, державним вткнавцем 25.10.2024 року внесено відповідні відомості лише до спеціального розділу " Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень" Державного реєстру речових прав на нерухоме майно .

Проте ні за запитом суду від 24.01.2025 року , ні за запистом адвоката Бондар Ю.О, від 21.01.2025 року згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державого реєстру іпотек, Єдинго реєстру заборон вдчуження об`єктів нерухомого мана щодо об`єкта нерухомого майна - трикімнатної квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 37, 8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 - відомості про будь-які обтяження вказаного об`єкта не відображаються взагалі.

Судом оголошувалася перерва для надання державному виконавцю можливості надати обгрунтовані пояснення щодо його роботи з відповідними Державними Реєстрами - проте надати пояснення, що таке "спеціальний розділл", чому він вніс відомості лише до цього розділу і чому відомості про накладення арешту на вказану квартиру не відображаються в розділі Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а отже їх можна з`ясувати лише за доступом до Реєстрів з власним ключем самого державного виконавця - Лінник А.О, суду не зміг.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Враховуючи вищенаведені положення законодавства та загальні принципи здійснення судового контролю за принципом обов`язкової виконуваності судового рішення, з метою ефективного та належного захисту порушених прав стягувача у виконавчому провадженні суд приходить до виснвоку про необхідність часткового задволення вимог скарги в цій частині та покладення на головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича зобов`язання внести відомості на виконання ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 07.10.2024 у справі №490/3476/24 в межах виконавчого провадження ВП № 76398019 щодо накладення арешту та заборони відчуження на нерухоме майно трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 37, 8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 - до розділів" Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень" Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Щодо вимог скарги " 1) визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича щодо невнесення до Єдиного реєстру боржників відомостей щодо боржника ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_3 , 2) зобов`язати головного державного виконавця Центрального ВДВС Лінника А.О. внести до Єдиного реєстру боржників відомості щодо боржника ОСОБА_3 "

Відповідно до п.5 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження», Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Державні органи, органи місцевого самоврядування, нотаріуси, інші суб`єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, у разі звернення особи за вчиненням певної дії щодо майна, що належить боржнику, який внесений до Єдиного реєстру боржників, зобов`язані не пізніше наступного робочого дня повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про майно, щодо якого звернулася така особа.

Банки, небанківські надавачі платіжних послуг, емітенти електронних грошей у разі відкриття або закриття рахунку/електронного гаманця фізичній або юридичній особі, внесеній до Єдиного реєстру боржників, у тому числі через відокремлені підрозділи банку, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей, зобов`язані у день відкриття або закриття рахунку/електронного гаманця повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця. Порядок надання такої інформації та форма повідомлення встановлюються Національним банком України за погодженням із Міністерством юстиції України.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення зобов`язаний прийняти рішення про накладення арешту на майно та/або на кошти/електронні гроші, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях боржника в банках, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, у порядку, визначеному статтею 56 цього Закону, крім випадку, коли на таке майно арешт уже накладено з тих самих підстав.

За ч. 5 цієї статті , відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до Розділу ХІ ПОЛОЖЕННЯ про автоматизовану систему виконавчого провадження, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5, Єдиний реєстр боржників формується з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Система забезпечує обробку даних про боржника та вносить відомості про нього до Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, крім боржників, визначених пунктом 4 цього розділу. Згідно пункту 4 не підлягають внесенню до Єдиного реєстру боржників відомості про боржників: які є державними органами, органами місцевого самоврядування; які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців; за рішенням немайнового характеру (крім рішень про встановлення побачення з дитиною, рішень про усунення перешкод у побаченні з дитиною, під час виконання яких винесено постанову про накладення штрафу на боржника).

З аналізу наведених норм права вбачається, що метою створення та функціонування Єдиного реєстру боржників є зведення інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Проте виконання ухвали суду про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, яке є предметом позову, з метою можливого подальшого виконання майбутнього рішення суду - не є свідченням того, що у власника цього майна є невиконані майнові зобов`язання (адже існування цих зобов`язань ще не встановлені судом) , а арешт на майно вже накладений рішенням суду, що і є запобіганням відчуженню боржником цього майна.

Отже, внесення власника майна, на яке накладено арешт ухвалою суду в порядку забезпечення позову , до Єдиного реєстру боржників при відкритті виконавчого провадження з виконання такого типу ухвали суду не є обов`язковим .

За такого, суд не вбачає підстав для визнання протиправною бездіяльності головного державного виконавця Центрального ВДВС ) Лінника Артема Олександровича щодо невнесення до Єдиного реєстру боржників відомостей щодо боржника ОСОБА_3 , та , відповідно, зобов`язання державного виконавця внести відповідні відомості до реєстру відносно останнього.

Щодо вимог скарги "встановити, що дії та бездіяльність головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича призвели до невиконання ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 07.10.2024 у справі №490/3476/24" - то встановлення окремих фактів не є належним способом захисту порушеного права в межах розгляду судом справи в порядку Розділу VII СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ ЦПК України - отже ці окремо заявлені вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 262 ЦПК України, суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

З огляду на вищенаведені обставини, суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали щодо державного виконавця Лінника А.О., крім того заявник не позбавлена права самостійно звернутися з відповідною заявою до ТУ ДБР в місті Миколаєві про вчинення кримінального правопорушення за фактом невиконання головним державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінник Артемом Олександровичем рішення суду від 07.10.2024 у справі №490/3476/24.

Положеннями ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволеннявимог скарги , заявник має право на відшкодування за рахунок ВДВС витрат, пов`язаних з її розглядом, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Схожі висновки викладені у пункті 115 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2021 у справі № 755/12052/19.

Так, адвокат Бондар Ю.О, в ОСОБА_5 подала заяву про стягнення судових витрат , у якій просила стягнути за рахунок Центрального ВДВС 12 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи . Разом із цією заявою заявник подала докази на підтвердження цих витрат: договір про надання правової допомоги № 24- 21 від 16.07.2024 , копію Акту приймання -передачі наданих послуг від 23.01.2025 року № 1 до договру з наведеним конкретним переліком наданих послуг та їх вартість, копію довідки про отримаененя адвокатом коштів на оплату гонорару у розмірі 12 000 грн за виконання адвокатом умов договору.

Частини друга та третя статті 137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи ( ч.3 ст. 137 ЦПК України).

За частиною п`ятою статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Основними критеріями визначення та розподілу судових витрат є їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Схожі правові висновки викладені в пункті 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19.

ВДВС натомість не навів доводів та заперечень, які спростовували б вимоги заявника та надані ним докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_2 в особі її предстиавника адвоката Бондар Ю.О. про відшкодування судових витрат за розгляд скарги є частково обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню пропорційно до задволених вимог.

За такого, ВДВС має відшкодувати заявниці 1 333 грн 33 коп. витрат на професійну правничу допомогу , що є пропорційним до задволених вимог ( 12 000 грн / 9 заявлених позовних вимог = 1333, 33 грн за одну заявлену вимогу.) - оскільки судом задоволено скаргу частково, а саме по половині вимог скарги , викладеним у пунктах 3 та 7, а отже загалом фактично була повністю задволена одна вимога скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 на дії Державного виконавця Лінника Артема Олександровича Центральний ДВС служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати незаконним пункт 2 Постанови головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича від 04.11.2024 державний виконавець Лінник А.О про закінчення виконавчого провадження № 76390586.

Зобов`язати головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича внести відомості на виконання ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 07.10.2024 у справі №490/3476/24 в межах виконавчого провадження ВП № 76398019 щодо накладення арешту та заборони відчуження на нерухоме майно трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 37, 8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 - до розділів" Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень" Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

У задоволенні вимог скарги про визнання незаконним дій головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича щодо припинення обтяження рухомого майна транспортного засобу Honda Accord 2011 року випуску, автомобіль легковий червоного кольору, об`єм двигуна 1997 см. куб., номер шасі, VIN-код НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , та визнання незаокнною постанови від 13.11.2024 про повернення виконавчого документа №490/3476/24 стягувачу - відмовити.

Відмовити у задоволенні вимог скарги про визнання протиправною бездіяльності головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича щодо невнесення до Єдиного реєстру боржників відомостей щодо боржника ОСОБА_3 та зобов`язання внести відомості до Єдиного реєстру боржників відомості щодо боржника ОСОБА_3 .

В задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Стягнути з Центрального ДВС служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Олеса) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 1 333 грн 33 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала може бути оскаржена разом до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

Повний текст ухвали суду складено 14 березня 2025 року

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО