головуючий у суді І інстанції Майбоженко А.М.
провадження № 22-з/824/465/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
У Х В А Л А

17 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення

у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - адвоката Купрацевич Юлії Геннадіївни на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Куницький Віталій Васильович, ОСОБА_1 про визнання договору дарування квартири недійсним та поділ майна, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Куницький В.В., ОСОБА_1 про визнання договору дарування квартири недійсним та поділ майна.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року у справі призначено повторну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, третя особа ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив змінити ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка подана представником ОСОБА_5 , задоволено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на статтю 370 ЦПК України, просить змінити ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_3 - адвокат Купрацевич Ю.Г. подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на статтю 370 ЦПК України, просить змінити ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року.

Ухвалами Київського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами, справу призначено до розгляду у судове засідання з викликом сторін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року апеляційне провадження відкрите за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Купрацевич Ю.Г. закрито.

25 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного суду з двома клопотаннями про роз`яснення судового рішення, які розглядаються апеляційним судом як одне клопотання, оскільки вони аналогічні за змістом. Клопотання обґрунтоване тим, що у постановленій ухвалі апеляційного суду немає ніяких відомостей про задоволення/відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали. Заявник просить розглянути клопотання про роз`яснення судового рішення за його участю.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 березня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення з огляду на те, що судове рішення є зрозумілим і таким, що не припускає різного тлумачення, судом не встановлено обставин, що утруднюють виконання судового рішення, судове рішення є цілком зрозумілим та роз`ясненню не підлягає.

05 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного суду з клопотанням про роз`яснення судового рішення та просив роз`яснити таке:

1. Де знаходиться підписана та проголошена ухвала, чому вона була замінена на іншу, яку надрукували, не проголошували та підшили замість проголошеної у справу?

2. Чому суд при проголошенні ухвали керувався статтями 262, 370 ЦПК України, а в надрукованій версії статтями 259, 268, 383, 370 ЦПК України за відсутності статті 262 ЦПК України)?

3. Куди зникло нагадування про статтю 262 ЦПК України (окрема ухвала суду) з переліку статей, якими керувався суд при ухвалені відповідного рішення?

4. Чому не зазначено процесуальне рішення стосовно поданого мною клопотання про окрему ухвалу суду в резолютивній частині ухвали (у розумінні відмови у задоволенні чи у задоволенні такого).

5. Якою статтею ЦПК України врегульовано поняття «матеріально-правового навантаження», та його розмір, одиниці виміру, для прийняття рішення судом про задоволення апеляційних скарг.

6. Чому суд при винесені рішення про закриття апеляційного провадження не користувався статтею 362 ЦПК України - «Закриття апеляційного провадження», та не зазначив цю статтю у мотивувальній та резолютивній частинах відповідної ухвали.

7. У якій частині статті 362 ЦПК України зазначено що підставою для закриття апеляційного провадження є відсутність предмету апеляційного провадження.

Розглянувши подане клопотання, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до положень статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

З огляду на те, що заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення від 25 лютого 2025 року розглядалася в судовому засідання за участю ОСОБА_1 , відсутня необхідність викликати учасників справи для розгляду повторного клопотання ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення.

З аналізу статті 271 ЦПК України випливає, що роз`ясненню підлягають рішення, які мають виконуватися як у добровільному порядку, так і примусово.

Головною підставою для подання заяви про роз`яснення рішення суду є його незрозумілість, що ускладнює його виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим закон не містить, а тому їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», де зазначено, що ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ЦПК України, і обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Разом з тим, рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення у цій справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Роз`яснення рішення є засобом виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового рішення. Таким чином, суд роз`яснює суть судового рішення, якщо воно є незрозумілим для суб`єкта, якому надано право звернення за відповідним роз`ясненням. Між тим, необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його тяжко виконати, оскільки має місце ймовірність неправильного його виконання чи невиконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Отже, роз`яснення рішення полягає у викладенні судом його змісту у більш доступній, чіткій та конкретизованій формі, при цьому забезпечуючи дотримання принципів «незмінності» змісту рішення та виключно в межах тих питань, які були предметом судового розгляду.

Питання, які просить роз`яснити ОСОБА_1 у клопотанні від 05 березня 2025 року, стосуються роз`яснення мотивів ухвалення судового рішення. А також, заявником фактично порушується питання про зміну судового рішення в частині нормативного обґрунтування.

Крім того, апеляційним судом вже розглянуто клопотання ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення в частині розгляду його заяви про постановлення окремої ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 березня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення з огляду на те, що судове рішення є зрозумілим і таким, що не припускає різного тлумачення, судом не встановлено обставин, що утруднюють виконання судового рішення, судове рішення є цілком зрозумілим та роз`ясненню не підлягає.

Із врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що судове рішення є зрозумілим і таким, що не припускає різного тлумачення, судом не встановлено обставин, що утруднюють виконання судового рішення, судове рішення є цілком зрозумілим та роз`ясненню не підлягає, а у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення слід відмовити.

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу ОСОБА_1 на те, що відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами

Відповідно до пункту 3 частини 2 з вказаної статті зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Частинами 3 та 4 статті 44 ЦПК України встановлено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Згідно з частиною 4 цієї норми суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф (частина 1 статті 144 ЦПК України).

За приписами статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Отже, апеляційний суд попереджає ОСОБА_1 , що у випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу, у апеляційного суду є повноваження, передбачені статтями 44, 143, 148 ЦПК України.

Керуючись статтею 271 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська