ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/743/24 Номер провадження 22-ц/814/323/25Головуючий у 1-й інстанції Баранська Ж. О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Корм» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Мега Корм», просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі та компенсації за 17 календарних днів щорічної основної невикористаної відпустки у розмірі 10 170, 40 грн., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 вересня 2023 року по 01 березня 2024 року у розмірі 68 317, 81 грн.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Мега Корм» з 23 грудня 2022 року по 31 серпня 2023 року, працював на посаді менеджера зі збуту. 31 серпня 2023 року позивача було звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін. Проте, у день звільнення 31 серпня 2023 року відповідач в порушення вимог чинного трудового законодавства не провів розрахунок та не виплатив належні ОСОБА_1 суми від підприємства при звільненні, а саме, заборгованість по заробітній платі за серпень 2023 року та компенсацію за 17 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки.

Позивач вказує, що йому не було письмово повідомлено про нараховані належні йому суми від підприємства та не здійснено виплату цих сум, він самостійно провів розрахунки таких сум. Згідно розрахунків позивача, сума заборгованості по заробітній платі за серпень 2023 року та компенсації за невикористану частину щорічної основної відпустки складає 10 170, 40 грн. Окрім того, на думку позивача, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає і сума компенсації за час затримки розрахунку при звільненні яка складає 68 317, 81 грн.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Корм» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено.

В апеляційному порядку рішення оскаржив позивач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права , окрім того висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Скаржник вказує, що виплата йому заробітної плати мала проводитися через установу банку , що підтверджується доказами , які містяться у матеріалах справи ( копія виписки до угоди №12905736 за період з 01.102022 по 25.01.2024 видана АТ «СЕНС БАНК» .

Апелянт зазначає, що законодавство прямо покладає на підприємство , установу організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок , виплатити всі суми , що йому належать.

У відповідності до ст.24 ЗУ «Про оплату праці» , за особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через банки/небанківських надавачів платіжних послуг , які отримали право на відкриття і ведення обслуговування рахунків відповідно до ЗУ «Про платіжні послуги» , поштовими переказами на вказаний ними рахунок ( адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Зважаючи на що виплата заробітної плати та інших обов`язкових платежів мали бути виплачені скаржнику через банківську установу в безготівковій формі.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2024 року, та постановити нове , яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.

Судовим розглядом встановлено та з копії трудової книжки позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач у період часу з 23 грудня 2022 року по 31 серпня 2023 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Мега Корм», а саме працював на посаді менеджера зі збуту.

Згідно наказу № 53/к про припинення трудового договору, виданого директором ТОВ «Мега Корм», ОСОБА_1 звільнено 31 серпня 2023 року з посади менеджера зі збуту, за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України.

Відповідно до витягу зі штатного розпису ТОВ «Мега Корм», затвердженого наказом № 24 від 31 травня 2023 року, по посадам менеджера зі збуту, яких наявні 3 штатні одиниці, передбачено місячний посадовий оклад в сумі 15 000 грн., місячний фонд заробітної плати складає відповідно 45 000 грн.

Згідно копії розрахункового листка за серпень 2023 року на працівника ТОВ «Мега Корм» ОСОБА_1 , останньому всього було нараховано 21 545, 73 грн., з яких утримано 4201, 40 грн. у виді військового збору та податку з доходів фізичних осіб, сума, яка належна до виплати 17 344, 31 грн., виплачено 22 серпня 2023 року грошові кошти в сумі 7 173, 91 грн., а також виплачено 31 серпня 2023 року грошові кошти в сумі 10 170, 40 грн.

На вказаному розрахунковому листку міститься запис від руки, де вказано, що з розрахунком суми, належної при звільненні ознайомлений та згоден. Грошові кошти в сумі 10 170, 40 грн. отримав у повному обсязі, та міститься дата 31 серпня 2023 року й підпис із зазначенням ініціалів та прізвища ОСОБА_2 .

Також, як вбачається з відомості на виплату готівки № 123 за серпень 2023 року, сформованої ТОВ «Мега Корм», ОСОБА_1 , виплачено грошові кошти в сумі 10170, 40 грн. у готівковій формі, про що на звороті також проставлено підпис позивача.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог посилався на те , що наданими позивачем доказами не доведено факту будь-яких порушень вимог чинного законодавства про працю у частині щодо своєчасності нарахування та виплати належних працівникові ОСОБА_1 при звільненні грошових сум зі сторони відповідача ТОВ «Мега Корм», натомість відповідачем належними та допустимими доказами доведено здійснення повного розрахунку та виплати позивачу у день його звільнення усіх належних йому сум, а саме заробітної плати за серпень 2023 року та компенсації за невикористану частину основної щорічної відпустки, яка повністю відповідає сумі, заявлених ОСОБА_1 , позовних вимог у цій частині.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на сідуюче.

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч. 1 ст. 117 КЗпП України).

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до положень ст.ст.115,116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Між тим, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що відповідач не здійснив повний розрахунок із ОСОБА_1 при звільненні 31.08.2023 р.

Відповідачем надано Розрахунковий листок за серпень 2023 року ОСОБА_1 , згідно якого останньому нараховано компенсацію за відпустку за період серпень , 17 днів , сума 6 545 ,73 грн.

Окрім того , позивачу нараховано оклад по дням за серпень 2023 року , 23 дні , 184 години, у сумі 15 000 грн.

До виплати з відрахуванням податків ОСОБА_1 належала сума 17 344 грн 31 коп. ТОВ «Мега Корм» розрахунок з позивачем було здійснено в дві виплати . Перша з яких проведена 22.08.2023 року у сумі 7 173 грн 91 коп. Доказів щодо неотримання зазначених коштів позивачем суду на підтвердження своїх вимог не надано .

Другий платіж у сумі 10 170 грн 40 коп , було здійснено 31.08.2023 року при звільненні ОСОБА_1 , під підпис останнього на Розрахунковому листі за серпень 2023 року . Підписуючись у отриманні належних при звільненні коштів ОСОБА_1 вказав , що « з розрахунком ознайомлений та згоден, грошові кошти в сумі 10 170 грн 40 коп отримав в повному обсязі , претензій до ТОВ «Мега Корм» не має».

З метою доведення своїх позовних вимог та факту невиплати відповідачем вказаних сум , скаржником питання про призначення почеркознавчої експертизи за вищезазначеним розрахунковим листом не заявлялось .

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачем не надано суду доказів переконливого характеру щодо невиплати йому належних при звільненні сум заборгованості по заробітній платі та компенсації за 17 календарних днів щорічної основної невикористаної відпустки , відтак вказані вимоги не підлягають задоволенню . Відповідно не може бути задоволена й вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з позивачем, оскільки вказана обставина не знайшла свого підтвердження матеріалами справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, щоапеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.374, ст.375, ст.ст.381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов