КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 369/18989/23

номер провадження: 22-ц/82/3640/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Олешко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Еренценова Євгенія Валерійовича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 вересня 2024 року у складі судді Фінагеєвої І.О., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Борщагівська сільська рада Бучанського району Київської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 і відповідно до ст.1220 ЦК України після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказував, що спадкоємцем за законом після померлої є її двоюрідний онук - заявник ОСОБА_1 , оскільки чоловік та батьки ОСОБА_3 померли, а дітей вона не мала. Відтак відсутні особи, які б могли бути спадкоємцями першої-четвертої черги спадкування згідно зі ст.ст. 1261-1264 ЦК України. Зазначав, що ОСОБА_3 за життя заповіт не склала, тому він відповідно до ч.1 ст.1265 ЦК України відноситься до п`ятої черги спадкування.

Вказував, що з метою прийняти спадщини після смерті своєї двоюрідної баби, він звернувся до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. із заявою про прийняття спадщини. 30 листопада 2022 року на підставі поданої заяви нотаріусом було заведено спадкову справу № 180/2022. В результаті перевірки документів, отриманих від спадкоємця, нотаріус надав йому лист-роз`яснення за № 2027/02-14 від 08 листопада 2023 року про те, що ОСОБА_1 не надав документів, які підтверджують факт родинних відносин між ним та його двоюрідною бабою ОСОБА_3 .

Зазначав, що на підтвердження того, що він є двоюрідним онуком ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ), а саме, що вона була рідною сестрою його баби - ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ), він надав суду: копію довідки №1346 від 26 вересня 2023 року Биховського виконавчого комітету, відділу запису актів цивільного стану (на підтвердження факту того, що ОСОБА_5 (рідна баба заявника) та ОСОБА_3 були рідними сестрами); копію довідки №1345 від 26 вересня 2023 року Биховського виконавчого комітету, відділу запису актів цивільного стану (на підтвердження факту зміни бабою заявника дошлюбного прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 »; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 (матері заявника) серії НОМЕР_1 від 09 грудня 1959 року; копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 26 червня 1982 року (на підтвердження зміни дошлюбного прізвища матері заявника із « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 »; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 13 лютого 1985 року.

Щодо зміни прізвища ОСОБА_3 , то заявник вказував, що ОСОБА_3 , вийшовши заміж, змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ». Проте документи, які підтверджують факт укладення шлюбу не збереглися. Єдиним документом на підтвердження того, що ОСОБА_3 після укладення шлюбу мала прізвище « ОСОБА_3 » є військовий квиток серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_3 , ідентифікуючими даними на підтвердження особи є зазначена дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 та місце народження: Білорусь, Могильовська область, Биховський район, село Бовки.

Також на підтвердження того, що ОСОБА_3 мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » суду була надана копія довідки Могилівської міської лікарні швидкої медичної допомоги від 17 березня 1981 року на ім`я ОСОБА_3 та повідомлення від Архіву військово-медичних документів №7/53451 від 25 грудня 1995 року на ім`я ОСОБА_3 , в якому зазначена адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Крім того на підтвердження зміни прізвища ОСОБА_3 на «ОСОБА_3» суду було надано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 22 вересня 1972 року.

Вказував, що інших документів на підтвердження його родинних відносин із спадкодавцем він не має.

З урахуванням наведеного, заявник ОСОБА_1 просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що він є двоюрідним онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 вересня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Еренценов Є.В. подав апеляційну скаргу,в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд розглянув заяву не в залі суду, заявник та його представник були позбавлені можливості заявити клопотання про виклик свідків, про що було зазначено в позовній заяві. Судом було проігноровано той факт, що у разі недостатності доказів, факт родинних стосунків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 можуть підтвердити свідки.

Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки поданим разом із позовною заявою доказам, які підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_3 виходила заміж, змінивши дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », а документи, які підтверджують факт укладення шлюбу не збереглися, єдиним документом, який зберігся, на підтвердження того, що ОСОБА_3 після укладення шлюбу мала прізвище « ОСОБА_3 » є військовий квиток серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_3 , ідентифікуючими даними на підтвердження особи є зазначена дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 та місце народження: Білорусь, Могильовська область, Биховський район, село Бовки.

Крім того, на підтвердження того, що ОСОБА_3 мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » суду була надана копія довідки Могилівської міської лікарні швидкої медичної допомоги від 17 березня 1981 року на ім`я ОСОБА_3 та повідомлення від Архіву військово-медичних документів №7/53451 від 25 грудня 1995 року на ім`я ОСОБА_3 , в якому зазначена адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Вказує, що суд не дав належної оцінки тому факту, що на підтвердження зміни прізвища ОСОБА_3 на «ОСОБА_3» суду було надано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 22 вересня 1972 року.

До того вважає, що поза увагою суду залишився той факт, що за свого життя чоловік спадкодавиці - ОСОБА_16 заповів 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , заявнику ОСОБА_1 , іншу 1/2 частину цієї квартири має успадкувати заявник після встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_3 .

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак суд першої інстанції належним чином вимог закону не виконав, прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального та матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що наявні у справі докази не дають підстав для висновку про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є рідними сестрами.

Проте з вказаними висновками суду першої інстанції погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно з положеннями ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Положеннями ст.124 Конституції України, ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) право на доступ до правосуддя, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права.

Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у ст. 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 2-25/2006 (провадження № 61-14703св20) у постанові від 30 травня 2022 року у справі № 2-49-2005 (провадження № 61-14054 св 21) та інших.

У ч.1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася у селі Бовки Биховського району Могильовської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22 листопада 2022 року, актовий запис № 22057 (а.с.13).

Згідно з положеннями ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

30 листопада 2022 року за заявою ОСОБА_1 , який стверджував, що він є двоюрідним онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. було заведено спадкову справу №180/2022 до майна померлої ОСОБА_3 .

Згідно з листом-роз`ясненням від 08 листопада 2023 року приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С. роз`яснив ОСОБА_1 право на звернення до суду для встановлення факту родинних відносин, оскільки при вивченні документів виявилося, що ним не надано документів, що підтверджують родинні відносини між ним та ОСОБА_3 , а саме, що ОСОБА_1 є двоюрідним онуком ОСОБА_3 . Також у листі нотаріусом вказано, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася у селі Бовки Биховського району Могильовської області та на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 вказував, що необхідність встановлення факту, що він є двоюрідним онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , йому необхідно для прийняття спадщини, оскільки він є її спадкоємцем п`ятої черги за законом як двоюрідний онук спадкодавця у порядку ст.1265 ЦК України.

У суді апеляційної інстанції заінтересована особа: ОСОБА_2 , яка є матір`ю заявника ОСОБА_1 підтвердила викладені у заяві про встановлення факту родинних відносин обставини та просила заяву її сина задовольнити. Також вказала, що вона не зверталась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Вона як можливий спадкоємець ОСОБА_3 пріоритетної черги за законом на усунення її сина ОСОБА_1 від спадкування не претендує.

Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були рідними сестрами, заявник ОСОБА_1 надав суду першої інстанції довідку №1346 від 26 вересня 2023 року Відділу запису актів цивільного стану Биховського виконавчого комітету, якою підтверджується, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Бовки Биховського району Могильовської області. ЇЇ батьками були ОСОБА_17 та ОСОБА_18 (а.с.14).

Із наданої заявником копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_7 , виданого 21 травня 2002 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що вона народилася в селі Бовки Биховського району Могильовської області, а була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Також з копії паспорту слідує, що 22 вересня 1972 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 (а.с.11-12).

19 вересня 1957 року ОСОБА_5 (баба заявника) вийшла заміж за ОСОБА_19 та змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 », що підтверджується довідкою №1345 від 26 вересня 2023 року Биховського виконавчого комітету, відділу запису актів цивільного стану. Шлюб було зареєстровано Трилесенською сільською радою Биховського району Могилівської області (а.с.15).

Від шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09 грудня 1959 року (а.с.16).

26 червня 1982 року ОСОБА_2 (мати заявника) вийшла заміж за ОСОБА_20 та змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 26 червня 1982 року (а.с.17).

Встановлено, що від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 13 лютого 1985 року (а.с.18).

З наявного у справі військового квитка серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Бовки Биховського району Могильовської області (а.с.19).

Документами, які підтверджують те, що у ОСОБА_3 було дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » є довідка Могилівської міської лікарні швидкої медичної допомоги від 17 березня 1981 року та повідомлення від Архіву військово-медичних документів №7/53451 від 25 грудня 1995 року (а.с.20), яке адресоване ОСОБА_3 та зазначено адресу місця її проживання: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що після другого шлюбу з ОСОБА_16 , ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_3 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_8 від 22 вересня 1972 року (а.с.21).

Крім того, у справі встановлено, що чоловік спадкодавці - ОСОБА_16 за життя, а саме, 25 квітня 2005 року заповів 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 заявнику ОСОБА_1

19 квітня 2016 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Іванько О.О. на підставі вказаного вище заповіту від 25 квітня 2005 року заявнику ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності за заповітом серії ВС№504583 на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

Станом на 25 вересня 2023 року саме ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Інша 1/2 частина цієї квартири АДРЕСА_2 зареєстрована за померлою ОСОБА_3 , шо підтверджується інформаційною довідкою комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2023 №30337 від 25 вересня 2023 року (а.с.23).

Отже, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку (точні дати та місця народження, місця реєстрації проживання фізичних осіб та знаходження спадкового майна, обставини зміни прізвищ й ініціалів фізичних осіб, наявність заповіту від чоловіка спадкодавиці щодо 1/2 квартири на ім`я заявника та реєстрації права власності іншої 1/2 цієї квартири за спадковицею, а також відсутність будь - яких спорів чи претензій від інших осіб та родичів, у тому числі спадкоємців пріоритетної черги), колегія суддів вважає, що вимоги заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин ґрунтуються на вимогах закону, доведені належними, допустимими і достатніми доказами, а тому наявні правові підстави для задоволення заяви та встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є двоюрідним онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак суд першої інстанції, у порушення вимог ст.264 ЦПК України, наведених вище вимог закону та правових висновків Верховного Суду не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин з підстав її недоведеності.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, наведені вище порушення призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Еренценова Євгенія Валерійовича задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Борщагівська сільська рада Бучанського району Київської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_9 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) є двоюрідним онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 березня 2025 року.

Головуючий

Судді: