Справа № 333/2244/22
Провадження № 2/333/43/25
11 лютого 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Трачук Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про позбавлення батьківських прав, -
16.06.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про позбавлення батьківських прав.
Позов обґрунтований таким. ОСОБА_2 перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , з якою лише у 09.06.2018 року було укладено шлюб. Від спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_4 . Дитина була народжена передчасно, мала певні захворюванні і згодом визнана особою інвалідом з дитинства. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 - мати дитини померла від коронавірусної хвороби. Малолітній ОСОБА_4 мешкає, проте не зареєстрований, у квартирі позивача - ОСОБА_1 , бабусі, за адресою: АДРЕСА_1 . Також в цій квартирі періодично мешкає відповідач. Після смерті ОСОБА_6 відповідачу - ОСОБА_2 була призначена пенсія по втраті годувальника на дитину - ОСОБА_4 . Дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. Відповідач за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2019 року був визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Іншого житла не має. Батько дитини - ОСОБА_2 наркозалежний, не працює, вихованням сина не займається, не забезпечує сина усім необхідним. Усі призначені для дитини гроші ОСОБА_2 витрачає виключно на себе, для ігри в ігрових автоматах, для купівлі наркотичних засобів. При цьому, відповідач оформлює кредити у фінансових установах, проте їх не погашає.
ОСОБА_2 не відвідує сина, не піклується про нього, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, зокрема: 1) не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; 2) не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; 3) не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; 4) не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; 5)не виявляє інтересу до його внутрішнього світу.
Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 просить: позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу (попередній орієнтовний розрахунок суми витрат складає 6 000,00 грн.)
Ухвалою судді від 16.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи.
Відзив на позов до суду не надходив.
Ухвалою суду від 26.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
15.09.2022 року до справи за клопотанням представника позивача - адвоката Трачук Н.І. долучено докази знаходження ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_4 за кордоном, а саме у Польщі (м. Нови-Двур-Мазовецькі). ОСОБА_1 призначено тимчасового опікуном малолітнього ОСОБА_4
07.11.2022 року до суду від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій останній зазначив, що заперечує проти позову, наразі є військовослужбовцем, перебуває в зоні бойових дій і не може приймати участи у справі. Додано довідку в/ч НОМЕР_1 , якою підтверджено, що відповідач перебуває на військовій службі з 10.08.2020 року, по мобілізації з 20.06.2022 року і по теперішній час.
22.03.2023 року до суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, так як він перебуває на військовій службі в зоні бойових дій, крім того, з 13.03.2023 року перебуває на лікуванні в КНП ХОР «ОКСДРЗІГ» з діагнозом: хронічна підшкірна-підслизова пара ректальна нориця. Також, відповідач зазначив, що проти позову заперечує.
22.03.2023 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина - ОСОБА_4 .
Ухвалою суду від 22.03.2023 року клопотання відповідача про зупинення провадження у справі задоволено.
28.06.2024 року за клопотанням представника позивача - адвоката Трачук Н.І. провадження у справі поновлено. Судом витребувано інформацію щодо місця служби відповідача і встановлено, що 02.10.2023 року солдат ОСОБА_2 самовільно покинув частину, його звільнено з раніше займаних посад і виключено з усіх видів забезпечення.
Ухвалою суду від 13.08.2024 року за клопотанням представника позивача - адвоката Трачук Н.І. суд витребував з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України інформацію про те, чи залучений до участі у бойових діях відповідач ОСОБА_2 (водій кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону), чи подавався ним рапорт щодо звільнення від участі через наявність у нього на утриманні малолітньої дитини та інформацію про його доходи за період з 01.08.2022 року; витребувано з Управління соціального захисту населення ЗМР по Комунарському району інформацію про те, хто та з якого часу отримує виплати на дитину-інваліда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у якому розмірі; витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області інформацію про те, хто та з якого часу отримує виплати на дитину-інваліда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у якому розмірі; витребувано з Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 .
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позов підтримувала та наполягала на його задоволенні з підстав, вказаних у позові. Крім того, додатково зазначила, що позивач з онуком наразі знаходяться за кордоном, дитина повністю на забезпеченні бабусі, відповідач участі у вихованні дитині не приймає, не надає матеріальної допомоги.
За клопотанням представника позивача - адвоката Трачук Н.І. судом в режимі відеоконференції отримано пояснення позивача ОСОБА_1 , яка зазначила, що наразі знаходиться з онуком у Польщі через збройний конфлікт. Онук вже тривалий час мешкає з нею, вони мають гарні стосунки, вона про нього піклується і матеріально забезпечує. Мати дитини померла, після її смерті ОСОБА_8 переїхав жити до неї. Її син ОСОБА_2 деякий час проходив військову службу, до початку вторгнення російської федерації в Україну, оформив пенсію по втраті годувальника на дитину, отримує її на картку банку, проте їй ці кошти не віддає, хоча онук постійно з нею. Також, відповідач знаходився на заробітках в Польщі, вони іноді спілкувались телефоном, матеріально він їх не підтримував. Після повномасштабного вторгнення вона виїхала з онуком за кордон до сина. ОСОБА_2 повернувся в Україну і вступив до ЗСУ, проходив службу у різних військових частинах, отримував заробітну плату, проте дитину не утримував. Через знайомих дізналась, що останній самовільно залишив частину. Наразі можливо мешкає у м. Київ. Вважає, що відповідач не має бажання виховувати, утримувати і приділяти батьківську увагу своєму сину. Так як, вони наразі за кордоном вона вимушена була оформити тимчасову опіку над дитиною, щоб мати хоч певні права і можливість представляти дитину у різних установах. Вона ніколи не перешкоджала спілкуванню сина з онуком, проте нажаль, син не виявляє бажання виховувати дитину. Крім того, онук визнаний інвалідом з дитинства, його потрібно лікувати, проводити реабілітації.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, клопотань про відкладення справи до суду не направив та відзиву на позов не подав, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Судом вжито достатньо заходів щодо належного та чисельного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, які б в разі добросовісного ставлення відповідача до своїх процесуальних обов`язків, дозволили б йому прийняти участь в судовому розгляді та висловити позицію.
Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач відзив на позов не подала, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення на підставі письмових доказів, які наявні у справі.
Ухвалою суду від 11.02.2025 року зазначений позов вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, під час розгляду справи у суді зазначив, що в справі наявний висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4 . Вважає, що таке рішення буде суперечити інтересам дитини, так як наразі через воєнний стан відповідач не може приймати активну участь у вихованні сина, проте підтримує з ним зв`язок через телефон та соціальні мережі, надсилає кошти на його утримання.
За клопотанням представника позивача судом був допитаний свідок ОСОБА_9 , яка зазначила, що позивач у справі є її сусідкою, вони мають товариські стосунки. ОСОБА_4 це онук ОСОБА_10 , він почав з нею мешкати після смерті невістки. Син позивача - ОСОБА_11 дитиною не займався, бачила його востаннє у грудні 2021 року, він поїхав на заробітки до Польщі. Проте, онука ОСОБА_12 утримувала самостійно, водила його до школи, наймала репетиторів. ОСОБА_13 не приїздив, навіть майже не дзвонив. Після початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_1 разом з онуком поїхала до сина в Польщу. ОСОБА_2 повернувся на Україну і пішов до ЗСУ. Наразі позивач з онуком у Польщі, вони інколи спілкуються телефоном, ОСОБА_10 розповідала, що син не допомагає, їй треба виховувати онука, дуже тяжко. Знає, що наразі ОСОБА_2 мешкає у Києві, служить він чи ні не знає.
Вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідка, дослідивши і вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебував у шлюбних відносинах з ОСОБА_14 , що сторонами не оспорюється.
Від спільного проживання мають дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано особою з інвалідністю з дитинства, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 (мати дитини) померла.
Згідно з довідкою № 95 від 19.02.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_2 перебуває на обліку та отримує пенсію по втраті годувальника на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З повідомлень фінансових установ на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що останній має боргові зобов`язання.
Постановою від 25.04.2022 року підтверджено, що наразі неповнолітній ОСОБА_4 знаходиться за межам країни, а саме у Польщі разом із бабусею. Саме бабуся тимчасово призначено опікуном дитини.
Довідкою № 2272 від 13.08.2022 року виданою т.в.о начальника штабу - першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_15 встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі з 10.08.2020 року у військовій частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , з 20.06.2022 року по мобілізації.
Тобто, відповідач не проживав з неповнолітнім сином, так як проходив військову службу в іншій області.
Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 285 від 02.10.2023 року, військовослужбовець ОСОБА_2 був відсутнім у частині, вважається таким, що самовільно її покинув, з 02.10.2023 року виключений з усіх видів забезпечення.
З інформації, наданої на запит суду Департаменту соціального захисту населення Управління соціальної підтримки населення № 0101-09/9230 від 13.09.2024 року судом встановлено, що ОСОБА_2 з 12.07.2021 року перебуває на обліку як отримувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю. Допомогу призначено з 12.07.2021 року по 30.11.2021 року - 1 854,00 грн., з 01.12.2021 року по 28.02.2022 року - 1 934,00 грн., з 01.03.2022 року по 31.12.2023 року у розмірі 2 100,00 грн., з 01.01.2024 року по 14.03.2030 рік - 2 361,00 грн. на дитину - ОСОБА_4 , 2012 року народження.
Також, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надало суду відповідь, де зазначено, що ОСОБА_2 як законний представник утриманця ОСОБА_4 отримує пенсію по втраті годувальника в розмірі 2 725,00 грн.
Суд, оглянувши надані до суду докази встановив, що відповідач дійсно отримує пенсію по втраті годувальника, декілька разів кошти пересилав на картку своє матері, іншої допомоги на утримання сина не надавав.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з положеннями ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
У п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
На підтвердження обґрунтованості позовних вимог представник позивача посилалась на показання свідка та письмові докази.
Відповідно до положень ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
На виконання ухвали суду заступником голови районної адміністрації від 25.11.2022 року, як орган опіки та піклування, затверджено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
Згідно з висновком, орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вивчивши зміст висновку органу опіки та піклування, суд вважає цей висновок є не обґрунтованим та не знаходить законних підстав для його врахування під час розгляду цієї справи. Висновок було прийнято у серпні 2022 року, майже за 2,5 роки ситуація змінилась, відповідач не приймає участі у вихованні та забезпеченні дитини, не підтримує з сином зв`язок, самовільно залишив військову частину, до суду жодного разу не з`явився, на захист своїх прав навіть не надіслав доказів, які б спростували доводи позивача.
Суд зауважує, що при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в не виконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.
Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послалася на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, пов`язаних з утриманням та вихованням дітей, а саме: 1) не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; 2) не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; 3) не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; 4) не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; 5)не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.
Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.
За таких обставин, суд приймає до уваги пояснення позивача, допитаного свідка щодо негативної характеристики відповідача, оскільки вони знайшли своє підтвердження в судовому засіданні іншими належними та допустимими доказами.
Ухиленням від виконання обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно свого дітей в матеріалах справи відсутні.
Позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не приділяє належної уваги догляду та розвитку своєї дитини, не турбується про її життя та здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не створює необхідних умов для життя та розвитку, не виховує дитину у дусі поваги до Батьківщини, держави та суспільства, не забезпечує продуктами харчування, одягом та взуттям відповідно до сезону, не надає коштів на утримання дитини, практично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків за відсутності будь-яких перешкод для їх виконання.
Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.
Суд вважає за доцільне, роз`яснити ОСОБА_2 положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.
Вирішення питання щодо судових витрат.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.
Щодо витрат на правову допомогу, то позивачем у позові заявлено орієнтовний розрахунок - 5 000,00 грн., проте інших доказів на понесення витрат на правову допомогу до суду не надано, окрім ордера на надання правничої допомоги № 1089349 від 16.06.2022 року, тому зазначену вимогу, суд вважає за доцільне залишити без розгляду.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 150, 164, 165 СК України, Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_4 , місце попередньої реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.
Вимогу ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 витрат на понесену правову допомогу - залишити без розгляду.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше двох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 21 лютого 2025 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя В.Б. Кулик