Єдиний унікальний номер: 704/291/25
У Х В А Л А

(про залишення заяви без руху)

14 березня 2025 року м. Тальне

Суддя Тальнівського районного суду Черкаської області Москаленко І.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Тальнівська міська рада,

про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Заявник, який згідно рішення виконкому Уманської міської ради від 17.11.2021 р. №554 є опікуном ОСОБА_2 , звернувся в суд із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_3 , який помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_1 у захищаючи Україну у війні з російською федерацією, стосовно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час вирішення питання про прийняття вищевказаної заяви про встановлення факту батьківства до розгляду та відкриття окремого провадження у справі, суддею встановлено наступне.

Так, вимогами ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту, зокрема, прав та інтересів фізичних осіб, а також закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони, а заявник, звертаючись до суду з відповідною заявою, з метою ефективного захисту своїх законних інтересів, зобов`язаний оформити таку у відповідності до вимог чинного ЦПК України, що сприятиме її своєчасному розгляду і вирішенню.

При цьому враховується правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2019 року у справі № 654/1528/17 та провадження № 11-490сап19, згідно з котрим відкриття провадження у справі за заявою, яка не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, є свідченням надання заявнику привілеїв, не передбачених законом.

За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ, які суд розглядає у порядку окремого провадження, наведений ч. 2 ст. 293 ЦПК України, котрий не є вичерпним.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Види заяв по суті справи та перелік документів, котрі до них додаються, вимоги до них, регламентовані параграфом 1 глави 1 «Заяви по суті справи» розділу ІІІ «Позовне провадження» чинного ЦПК України.

Так, відповідно до пункту 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заява по суті справи, з-поміж іншого, повинна містити виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За змістом ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Слід зазначити, що встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За приписами ч. 3 ст. 42 ЦПК України, у справах окремого провадження учасниками є заявники, інші заінтересовані особи. Системний аналіз норм чинного ЦПК України визначає, що заінтересованими особами в справах окремого провадження можуть бути як фізичні, так і юридичні особи, які мають особистий чи суспільний інтерес, що безпосередньо чи опосередковано пов`язується з наслідками розгляду справи і може мати як позитивні, так і негативні наслідки для таких осіб. Тобто, коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, що підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. При цьому заявнику слід врахувати, що суб`єктний склад заінтересованих осіб по справі визначається в залежності від мети встановлення факту (відділ соціального захисту населення у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; нотаріальну контору, інших спадкоємців у справах про встановлення факту прийняття спадщини, органи страхування у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва, тощо).

Заявник ОСОБА_1 у своїй заяві про встановлення факту батьківства зазначив заінтересованою особою лише Тальнівську міську раду.

Разом з тим, метою його звернення до суду із вказаною заявою є встановлення факту батьківства, а саме, те що загиблий ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовець ОСОБА_3 є батьком неповнолітьнього ОСОБА_2 .

Даний факт, як зазначає сам заявник необхідний йому для набуття ОСОБА_2 статусу дитини загиблого під час війни з російською федерацією.

Тобто з поданої заяви не зрозуміло якими саме пільгами має користуватися неповнолітній ОСОБА_2 при набутті зазначеного заявником статусу, а з цього випливає коло заінтересованих осіб.

Суддя зазначає, що при встановленні судом факту батьківства загиблого, ОСОБА_2 здобуде також право на виплату одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі (смерті) батька-воїна, право на прийняття спадщини після смерті батька.

Тобто, із змісту заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства вбачається, що ці правовідносини частково регулюються, зокрема Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.

Разом з тим, визнання факту батьківства може мати значення для спадкових правовідносин, у зв`язку з чим обов`язковим є залучення до справи як заінтересованої сторони близьких родичів покійного (дружини, батьків, братів, сестер, дітей тощо) тобто осіб, які є спадкоємцями померлого за заповітом або за законом, оскільки встановлення факту батьківства померлого впливає на права та обов`язки інших спадкоємців. При цьому, залучення даних осіб має важливе значення для правильного визначення кола заінтересованих осіб, а також для перевірки судом наявності спору про право.

Отримання допомоги після смерті батька дитини, який загинув, як військовослужбовець, призначається державою, і розподіляється рівними частинами на всіх отримувачів, які зазначені в ст. 161 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: батьки; один з подружжя (якщо вони вдруге не вступили в шлюб); діти до 18 років; діти старші 18 років, якщо вони або інваліди дитинства, або здобули інвалідність до досягнення ними 18-річчя; студенти, які навчаються на денній формі навчання, але не старші 23 років; утриманці. Отже, виходячи з мети встановлення факту батьківства, заінтересованими особами будуть всі члени сім`ї померлого, визначені ст. 161 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Натомість, відомостей про осіб, які можуть бути заінтересованими особами, заява ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства не містить. Також не містить відомостей щодо останнього зареєстрованого місця проживання загиблого, його дати народження.

Таким чином, заявнику належить з урахуванням зазначеної мети визначитися із колом заінтересованих осіб у цій справі, на права та обов`язки яких вплине ухвалене судом рішення (Міністерство оборони України, близькі родичі загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_3 (дружина, батьки, інші діти, або ж інші спадкоємці, у випадку наявності заповіту).

Також в своїй заяві ОСОБА_1 посилається на підтвердження викладених ним обставин обставин свідками, проте на зазначає їхніх прізвищ, імен, по батькові та адрес проживання та не заявляє клопотання про виклик свідків в судове засідання, зазначено про наявність фотографій, проте не надано їх суду разом з заявою, також не зазначено інших доказів, які би підтверджували визнання імовірним батьком батьківства, і які могли бути покладені у основу достовірних даних про визнання ним батьківства (листи, повідомлення, записки, докази спільного відпочинку, святкування дня народження тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення її без руху.

Оскільки подана заява не відповідає вимогам закону, суддя вважає, що її слід залишити без руху і надати строк заявнику для виправлення вищевказаних недоліків, після усунення яких подати на адресу суду заяву в необхідній кількості екземплярів (відповідно до кількості учасників) з виправленими по ній недоліками.

Керуючись ст.ст. 175, 185, 260, 311 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Тальнівська міська рада, про встановлення факту батьківства залишити без руху і надати заявнику строк для виправлення недоліків тривалістю в десять днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. В. Москаленко