У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2025

м. Лозова Харківської області

Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого - Харабадзе К.Ш.,

за участю секретаря - Колісник І.Ю.,

Справа № 629/1074/25

Номер провадження 2/629/546/25

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2014, який було зареєстровано Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 57. Сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Між сторонами припинені шлюбно-сімейні відносини з тих причин, що вони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра і взаєморозуміння і як наслідок виникли такі відносини, при яких подальше спільне проживання стало неможливим. Вважаючи, що сім`я розпалась остаточно, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_4 », судові витрати покласти на відповідача.

Від відповідача до суду надійшла заява, в якій він просить суд надати сторонам строк для примирення, зазначив, що час від часу у них, дійсно виникають дрібні непорозуміння, але вони носять виключно тимчасовий характер. З підстав, які склалися зараз в країні (війна, економічні проблеми), все це не може не позначатися на психологічному стані, через що емоції наразі не такі контрольовані як у позивача, так і у відповідача, що інколи призводить до імпульсивних тверджень та рішень. Відповідач докладає максимум зусиль щодо врегулювання спірних питань між ними без застосування надмірних емоцій, намагається всі непорозуміння врегулювати мирним шляхом. Просив розгляд заяви проводити за його відсутності.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, категорично заперечує проти надання строку для примирення, зазначила, що на теперішній час сім`ї фактично не існує, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу неможливо. Відповідач проживає окремо напротязі двох років, матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини не надає. Відповідач неодноразово вчиняв як в період спільного проживання так і період коли позивач проживає окремо насильство в сім`ї психологічного характеру, що відображається в постійних словесних погрозах, приниженні, переслідуванні та залякуванні, що завдає позивачу як емоційної так і психологічної шкоди, так як має систематичний характер. На підставі таких дій з боку відповідача позивач втратила почуття самохищеності та призвело в кінцевому результаті до постійного страху за своє життя та життя неповнолітньої дитини. Після таких сутичок з відповідачем позивач неодноразово змушена була зверталася за психологічною допомогою до психолога.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить до такого.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Суд зазначає, що наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на це іншого подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення. При цьому надання строку на примирення є правом, а не обов`язком суду.

Системний аналіз статті 51 Конституції України, статей 111, 112 Сімейного кодексу України, статей 2, 240, пункту 4 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: перше, це не суперечить моральним засадам суспільства; по друге існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; по третє застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Підставою для надання строку для примирення являється бажання сторін зберегти сім`ю.

Судом встановлено, що позивачка не має наміру продовжувати з відповідачем шлюбні відносини. Сторони проживають окремо на протязі двох років, спільне господарство не ведуть, відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини та дитини не надає, судовим наказом Лозівського міськрайонного суду від 18.02.2025 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини. Відповідач, зі слів позивача, неодноразово вчиняв як в період спільного проживання так і період коли позивач проживає окремо насильство в сім`ї психологічного характеру, що відображається в постійних словесних погрозах, приниженні, переслідуванні та залякуванні, що завдає позивачу як емоційної так і психологічної шкоди, так як має систематичний характер. На підставі таких дій з боку відповідача позивач втратила почуття самохищеності та призвело в кінцевому результаті до постійного страху за своє життя та життя неповнолітньої дитини. Після таких сутичок з відповідачем позивач неодноразово змушена була зверталася за психологічною допомогою до психолога.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання строку для примирення, оскільки таке суперечитиме інтересам позивачки та положенням ст. 24 СК України, в зв`язку з чим відмовляє у задоволенні клопотання відповідача.

Керуючись ст. 260, 261 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про надання строку для примирення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ