БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/708/24 провадження № 2/361/2638/24
У Х В А Л А

«18» березня 2024 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Бас Я.В.,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грибової Ірини Вікторівни про зупинення провадження у справі № 361/708/24 за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

05 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Грибова І.В. подала до суду клопотання про зупинення розгляду справи до закінчення кримінального провадження № 0000634, порушеного за частиною третьою статті 190 КК України, в якому ОСОБА_1 визнана потерпілою.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Грибова І.В. клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Представник позивача АТ «КБ «ПриватБанк» - Бригинець С.Ю. заперечив проти зупинення провадження у справі.

Вислухавши позицію присутніх у судовому засіданні учасників справи, перевіривши клопотання та його доводи, суд дійшов наступного висновку.

На розгляді у суді перебуває цивільна справа № 361/708/24 за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від

29 березня 2023 року у розмірі 24 968 грн. 82 коп.

З матеріалів справи також вбачається, що на розгляді у Шевченківського районного суду міста Чернівці перебуває кримінальне провадження № 725/6090/24, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000634 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 27, частиною третьою статті 28, частиною першою статті 182, частиною третьої статті 27, частиною третьою статті

28, частиною другою статті 182, частиною третьою статті 27, частиною третьою статті

28, частиною третьою статті 357, частиною першою статті 209, частиною третьою статті

27, частиною четвертою статті 190 (в редакції до 11 серпня 2023 року) КК України, ОСОБА_3 частиною третьою статті 27, частиною третьою статті 28, частиною першою статті

182, частиною третьої статті 27, частиною третьою статті 28, частиною другою статті

182, частиною третьою статті 27, частиною третьою статті 28, частиною третьою статті

357, частиною першою статті 209, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті

190 (в редакції до 11 серпня 2023 року) КК України, ОСОБА_4 частиною третьою статті

27, частиною третьою статті 28, частиною першою статті 182, частиною третьої статті 27, частиною третьою статті 28, частиною другою статті 182, частиною третьою статті 27, частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 357, частиною першою статті 209, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 190 (в редакції до 11 серпня 2023 року).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупиняючи провадження із зазначеної вище підстави та зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження, суд має проаналізувати предмети спорів у справах і вказати обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у зазначеній справі виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги. Тобто, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинене. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Критерії, які б дозволяли переконливо стверджувати про наявність чи відсутність об`єктивної неможливості розгляду справи, в процесуальному кодексі не визначені. Водночас, між двома справами, що розглядаються, має існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року викладено висновок про те, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

З огляду на зазначене, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи за наявності доказової бази та встановлених на підставі цих доказів фактичних обставин.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає в тому, що рішенням суду в іншій справі встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.

Визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті

251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі №6-1957цс16 та Верховним Судом у постанові від 10 березня

2021 року у справі №207/413/18, від 21 квітня 2022 року у справі № 175/1814/19.

Підставою для зупинення провадження у даній справі відповідачем зазначено перебування у провадженні Шевченківського районного суду міста Чернівці кримінального провадження № 725/6090/24.

Разом з тим, відповідач не надав суду доказів та не вказав об`єктивні обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність вищевказаного кримінального провадження виключає можливість на підставі наявних в цивільній справі доказів самостійно встановити та оцінити при розгляді цієї справи наявність обставин (фактів), якими позивач обґрунтовував свої вимоги про стягнення грошових коштів. Заявляючи дане клопотання відповідачем не зазначено, у чому саме полягає матеріально-правовий зв`язок між вищевказаним кримінальним провадженням та цивільною справою з вимогами до ОСОБА_1 , тобто не мотивовано, які саме факти, встановлені в іншій справі, будуть мати преюдиційне значення для цієї справи, та в чому полягає неможливість самостійного встановлення судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у даній справі. Сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення в іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 725/6090/24,

суд першої інстанції має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті справи № 361/708/24.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження, так як це порушує пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України та суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись статтями 251, 260, 353 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала за змістом статті 353 ЦПК України оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя В.О.Василишин