Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2025 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої - судді Репушевської О.В.,

за участі: секретаря судового засідання Рябощук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Криве Озеро в порядку окремого провадження, цивільну справу №479/40/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство у справах ветеранів України (Мінветеранів), про встановлення факту загибелі під час безпосередньої участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони України у період воєнного стану,

у ч а с н и к и с п р а в и :

заявник ОСОБА_1 ,

представник заявника адвокат Бакай Л.А., за оредром серія ВЕ №1128902

від 25 серпня 2022 року,

заінтересована особа Міністерство у справах ветеранів України (Мінветеранів),

в с т а н о в и в :

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт загибелі її сина ОСОБА_2 під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Заяву обґрунтована тим, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території в с.Іванівка Волноваської міської територіальної громади Донецької області, за обставин, вказаних у заяві. Встановлення факту загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув під час здійснення заходів забезпечення безпеки національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, необхідно заявниці для отримання статусу родини загиблого Захисника України, у відповідності до Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту".

В судове засідання заявник, її представник не з`явились, від заявника надійшла заява про проведення засідання без їх участі, вимоги заяви підтримала, просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Міністерство у справах ветеранів України (Мінветеранів) в судове засідання не з`явився, надіслав письмові пояснення, про причини неявки не повідомив, про дату та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно положень п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст.315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно положень ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Положеннями ч.1 ст.316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Згідно положень ст.19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Зазначене вище узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові по справі №560/17953/21 від 18 січня 2024 року.

Судом встановлено, що заявник є матір`ю ОСОБА_2 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Іванівка Волноваського району Донецької області, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , виданого Іванівською сільською радою Волноваського району Донецької області 21 грудня 1985 року(а.с.13).

Згідно даних Департаменту цифрового розвитку та трансформації Міністерства у справах ветеранів України за вих..№15029/7/7.3-24 від 06 вересня 2024 року підтверджується, що ОСОБА_2 надано статус учасника бойових дій колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_2 матросу 05 травня 2015 року рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 (протокол №1 від 28 січня 2020 року)(а.с.15).

Слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м.Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях відкрито кримінальне провадження, інформація про яке внесена за №0000941 від 24 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення ч.2 ст.438 КК України, за фактом вбивства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11 березня 2022 року невстановленими військовослужбовцями збройних сил рф, які перебували на території с.Іванівка Волноваського району Донецької області. Вказані дії являються умисним порушенням законів та звичаїв війни(а.с.19-45).

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2024 року встановлено факт смерті ОСОБА_2 , стать - чоловіча, місце народження - Україна Донецька область Волноваський район, с.Іванівка, громадянство Україна, який помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України, місце смерті - Україна Донецька область, Волноваський район, с.Іванівка, у віці - 37 років, причина смерті - невідомо(а.с.16-17).

29 листопада 2024 року Врадіївським ВДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 (а.с.17).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 було введено в Україні воєнний стан із 05.30 год. 24 лютого 2022 року, який продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на даний час.

Відповідно до положень ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Законом України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України" визначено, що у період дії воєнного стану громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - цивільні особи), можуть брати участь у відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації та/або інших держав, у тому числі отримати вогнепальну зброю і боєприпаси до неї відповідно до порядку та вимог, встановлених Міністерством внутрішніх справ України.

Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Згідно положень п.6 ч.1 ст.10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать сім`ї осіб, які загинули(пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Положеннями ч.2 ст.10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що порядок надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать: батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.

Порядок надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №740 від 23 вересня 2015 року(далі - Порядок №740).

Згідно з абз.7 п.2 Порядку №740 статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, згідно з цим Порядком надається сім`ям осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Пунктом 3 Порядку №740 визначено, що до членів сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Відповідно до пп.6 п.4 Порядку №740 підставами для надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, для осіб, зазначених в абзаці сьомому пункту 2 цього Порядку є: свідоцтво про смерть (копія); довідка за формою згідно з додатком, видана Мінветеранів.

Постановою Кабінету Міністрів України №685 від 07 липня 2023 року затверджено Порядок встановлення факту безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Порядок № 685), який визначає процедуру встановлення такого факту.

Згідно з пп.2 п.2 Порядку №685 дія цього Порядку поширюється на членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (п.6 ч.1 ст.10-1 Закону).

До членів сімей загиблих (тих, що пропали безвісти), померлих осіб, зазначених в абзаці першому цього підпункту, належать утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Відповідно до п.3 Порядку №685 рішення про встановлення факту безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, приймається міжвідомчою комісією з питань встановлення факту безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - безпосередня участь у заходах), деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - міжвідомча комісія), яку утворює Мінветеранів.

Згідно з п.5 Порядку №685 для встановлення факту безпосередньої участі у заходах особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, кожен повнолітній член сім`ї, зазначений у підпункті 2 пункту 2 цього Порядку (його уповноважена особа), подає особисто чи надсилає поштою Мінветеранів письмову заяву про встановлення факту безпосередньої участі у заходах за формою згідно з додатком 1.

До заяви додаються такі документи (з пред`явленням оригіналів зазначених документів): - копія паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - копія паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або іншого документа, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України, крім довідки про звернення за захистом в Україні), а у разі подання документів законним представником чи уповноваженою особою - копії документа, що посвідчує особу тієї особи, від імені якої подається заява, а також документа, який надає повноваження законному представнику чи уповноваженій особі представляти таку особу, оформленого відповідно до законодавства; - копія свідоцтва про смерть особи (крім випадків, коли особа пропала безвісти); - копія свідоцтва про народження особи - для батьків загиблого (померлого); - копія свідоцтва про шлюб - для дружини (чоловіка); - копія свідоцтва про народження дитини - для дитини; - копія висновку судово-медичної експертизи (дослідження), що засвідчує факт смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, або копії первинної медичної облікової документації, форми яких затверджені МОЗ; - копія довідки про безпосередню участь у заходах у період воєнного стану особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, Держприкордонслужби, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ та/або іншого утвореного відповідно до закону військового формування та правоохоронного органу, у взаємодії з якими особа брала безпосередню участь у заходах у період воєнного стану; - свідчення (заява) командира підрозділу, в зоні відповідальності якого перебувала особа, або свідчення (заяви) не менше ніж двох свідків, які разом з особою брали безпосередню участь у заходах, про безпосередню участь у заходах у період воєнного стану особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, - у разі відсутності довідки, передбаченої абзацом п`ятнадцятим цього пункту до уваги беруться свідчення (заяви) осіб, справжність підпису на яких засвідчено нотаріально або командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) та печаткою військової частини (органу, підрозділу), в якій (якому) особи проходять військову службу, які брали безпосередню участь заходах, за період, за який вони свідчать; - інші документи, які містять докази та підтверджують факт безпосередньої участі у заходах у період воєнного стану; - рішення суду яким встановлено, що особа загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах у період воєнного стану, - у разі відсутності документів, передбачених абзацами чотирнадцятим шістнадцятим цього пункту.

Міжвідомча комісія розглядає подані документи, надсилає у разі потреби необхідні запити за підписом її голови, уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про встановлення факту безпосередньої участі у заходах або рішення про відмову у встановленні факту безпосередньої участі у заходах (пункт 6.Порядку №685)

Пунктом 11-12 вказаного Порядку передбачено, що у разі прийняття рішення про відмову у встановленні факту безпосередньої участі у заходах відповідне питання може бути повторно винесене на розгляд міжвідомчої комісії за рішенням її голови на підставі повторного звернення особи та/або після надходження уточненої інформації про особу.

Рішення комісії може бути оскаржено відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" та/або в судовому порядку.

Отже, діючим законодавством, передбачено позасудовий порядок встановлення факту безпосередньої участі у заходах особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах.

Разом з тим, для ініціювання розгляду міжвідомчою комісією питання щодо встановлення факту безпосередньої участі у заходах особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах у період воєнного стану, Порядок №685 у переліку необхідних документів прямо передбачає подання - рішення суду яким встановлено, що особа загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах у період воєнного стану.

Заявниця зазначила, що позбавлена можливості надати документи, передбачені Порядком №685, оскільки під час повномасштабного вторгнення на території с.Іванівка Волноваського району Донецької області не діяли органи державної влади (ТЦК та СП, які ведуть облік добровольців), які би могли засвідчити факт участі її сина ОСОБА_2 , 1985 року народження, у заходах воєнного стану, що також підтверджується інформацією із Інтернет ресурсів(а.с.46-57).

За такого, встановлення даного факту можливе виключно в судовому порядку.

На підставі ст.19 ЦПК України та ч.2 ст.315 ЦПК України судом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, факт загибелі особи під час безпосередньої участі у заходах у період воєнного стану, є суд цивільної юрисдикції.

Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить можливість реалізації нею свого права на соціальний захист як члена сім`ї загиблого Захисника України у відповідності до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

З огляду на викладене, з метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявнику здійснити реалізацію її права на соціальний захист як члена сім`ї загиблого Захисника України у відповідності до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Керуючись ст.ст.81, 315, 264, 265, 354-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство у справах ветеранів України (Мінветеранів), про встановлення факту загибелі під час безпосередньої участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони України у період воєнного стану - задовольнити.

Встановити факт загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час безпосередньої участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в період воєнного стану, що мав місце ІНФОРМАЦІЯ_2 в Донецькій області Волноваського району село Іванівка.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення(складення).

Дата складення повного судового рішення 10 березня 2025 року.

Суддя: