Провадження № 2/953/496/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Глос М.Л.,

за участю секретаря Сороченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.07.2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що складено актовий запис № 2366, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося через суттєві розбіжності у світогляді, інтересах, поглядах на шлюб та сім`ю. Родинні стосунки між сторонами припинено, спільного господарства вони не ведуть. З огляду на зазначене, посилаючись на втрату між ними з чоловіком любові й порозуміння, позивачка не вважає за доцільне вживати заходів для збереження шлюбу.

Від шлюбу подружжя має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спору щодо місця проживання дитини сторони не мають.

Ухвалою від 15.11.2024 року Київський районний суд м. Харкова відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через канцелярію суду представник позивача надала заяву про розгляд справи за відсутності відсутності її та ОСОБА_1 .

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою, вказаною у позовній заяві. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності і підтримання позовних вимог у повному обсязі.

За таких обставин згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неприбуття учасників процесу у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з таких підстав.

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.07.2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що складено актовий запис № 2366, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ( а. с. 13).

Від шлюбу подружжя має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дану обставину підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 12.11.2019 року, у якому позивачка зазначена матір`ю, а відповідач батьком дитини (а. с. 12).

Спору щодо місця проживання дитини сторони не мають. Позовних вимог щодо поділу спільного майна подружжя у даній справі не заявлено.

Суд установив, що родинні стосунки між сторонами фактично припинені у зв`язку з глибокими розходженнями у світогляді, інтересах, поглядах на шлюб та сім`ю, втратою почуттів, що об`єднували подружжя. Станом на зараз ОСОБА_1 та ОСОБА_2 упродовж тривалого часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб між позивачкою і відповідачем існує лише формально, і вживати заходів для його збереження сторони не вважають за доцільне.

Відповідно до ст. 51 Конституції України і ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається.

У частині 3 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження або припинення згідно з частиною 4 цієї ж статті є неприпустимим як порушення права дружини і чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення.

Враховуючи викладене суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим і суперечитиме інтересам як позивачки та відповідача, так і їх малолітньої дитини. З огляду на зазначене позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Як передбачено ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після його розірвання надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Один із наведених альтернативних варіантів особа обирає за своїм вільним вибором.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 після його реєстрації позивачка змінила своє прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » (а. с. 13). Дошлюбне прізвище позивачки підтверджено копіями зазначеного вище свідоцтва, а також свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 03.03.1995 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка вирішила після розірвання шлюбу змінити своє прізвище на дошлюбне, що ґрунтується на положеннях ст. 113 СК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого.

Як унормовано ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 142 наведеного вище Кодексу і ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом із тим за загальним правилом, визначеним законодавцем у ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд повертає сплачену суму судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила.

Відповідно до засади диспозитивності цивільного судочинства, зміст якої розкрито у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Виходячи з наведеного суд у передбачених законом випадках вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету сплаченого судового збору, а також про повне чи часткове стягнення відповідних процесуальних витрат з відповідача не інакше як за клопотанням (заявою) позивача чи його представника.

До початку розгляду справи по суті ОСОБА_2 звернувся до суду з письмовою заявою про визнання позову. З урахуванням такої позиції відповідача суд прийняв рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Разом із тим. ОСОБА_1 та її представник не зверталися до суду з заявами чи клопотаннями про повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору у зв`язку з визнанням позову відповідачем, а також про стягнення відповідних процесуальних витрат з ОСОБА_2 . З огляду на зазначене суд не вирішує у справі питань про застосування положень ч. 1 ст. 141 і ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 111, 112, 114 СК України, ст. ст. 206, 223, 247, 258, 259, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05.07.2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що складено актовий запис № 2366, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. Л. Глос