ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

17 березня 2025 року

м. Харків

справа № 642/2246/24

провадження № 22ц/818/364/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 липня 2024 року в складі, ухвалене суддею Бородіною О.В., -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року представник КП "Харківські теплові мережі" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду у розмірі 56939,38 коп., та судовий збір в сумі 3028 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за надані послуги у повному обсязі не здійснює, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість за період з 01.12.2012 по 29.02.2024 у загальній сумі 56939,38 коп., яка складається з: -49 532.17 грн за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.12.2012 по 29.02.2024; -500.76 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 29.02.2024; -2 943.02 грн за послугу з постачання гарячої води за період з 01.12.2012 по 29.02.2024; -357.84 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 29.02.2024; -469.60 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 29.02.2024; -152.80 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 29.02.2024; - інфляційні втрати в сумі 2 166.39 грн; -816.80 грн 3% річних.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02 липня 2024 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального Підприємства «Харківські теплові мережі» (, адреса: м. Харків, вул. Мефодіївська,11) заборгованість в сумі 48307 (сорок вісім тисяч триста сім) грн. 73 коп., яка складається з: -суми заборгованості з постачання теплової енергії в сумі 41053,32 грн за період з 01.04.2017 по 29.02.2024; -500,76 грн. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 29.02.2024; -2943,02 грн. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.04.2017 по 29.02.2024; -357,84 грн. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 29.02.2024; -469,60 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 29.02.2024; -2166,39 грн. інфляційні витрати, -816,80 грн 3% річних. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено. Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2567 (дві тисячі п`ятсот шістдесят сім) грн. 74 коп. компенсовано Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити, зменшити суму заборгованості з урахуванням оформленої субсидії у період з січня 2021 року до квітня 2021 року на суму 569,61 грн., оскільки позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості не була врахована вказана субсидія, застосувати строки позовної давності. Також просить застосувати постанову Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності на вимогу про стягнення заборгованості за період з грудня 2012 року по березень 2017року. В решті періоду нарахування заборгованості позовні вимоги є обґрунтованими.

Судовим розглядом встановлено, що КП «Харківські теплові мережі» постачало відповідачу теплову енергію, який її одержував і не відмовився від неї у встановленому законом порядку, внаслідок чого у відповідача виник обов`язок оплачувати спожиту теплову енергія.

Згідно відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг опалення та гарячої води шляхом відкриття абонентського особового рахунку № НОМЕР_1 .

Згідно відомості нарахувань та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість перед КП «Харківські теплові мережі» за період з 01.12.2012 по 29.02.2024 у загальній сумі 56939,38 коп., з яких 49532,17 грн. за постачання теплової енергії.

Станом на 29.02.2024 року абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складає 500,76 грн., за постачання гарячої води у розмірі 357,84 грн., яка утворилася за період з червня 2022 року по лютий 2024 року.

З 1 липня 2022 року набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, який опублікований на офіційному сайті КП «ХТМ».

Станом на 29.02.2024 року заборгованість з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності складає 469,60 грн., постачання гарячої води 152,80 грн.

У свою чергу КП «ХТМ» щомісяця направляє споживачам рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу боржником не погашена.

Згідно розрахунків представника позивача 3% річних та інфляційних витрат відповідно до ст. 625 ЦК за період прострочення погашення заборгованості споживача вбачається, що відповідач заборгував за період до лютого 2022 року позивачу 3% річних в розмірі 816,80 грн., інфляційні втрати у розмірі 2166,39 грн.

Згідно зі статтями 319, 321 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 64, 67, 68 ЖК Української РСР наймачі повинні своєчасно та в повному обсязі вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

У даному випадку між позивачем та відповідачами склалися фактичні договірні відносини, за якими у житло, в якому зареєстровані відповідачі надавалися житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, нарахування плати за які здійснювалися позивачем відповідно до тарифів, встановлених та затверджених рішеннями Дніпровської міської ради і постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Враховуючи викладене, надавши належної оцінки наданим у справі доказам, у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про доведеність факту неналежного виконання відповідачем умов договору та наявність заборгованості за комунальні послуги у період з 01 квітня 2017 року по 29 лютого 2024 року у розмірі 48307,73 грн., тобто із застосуванням строку позовної давності судом першої інстанції за заявою відповідача.

Стосовно доводів відповідача щодо зменшення розміру заборгованості у період з січня 2021 року до квітня 2021 року на сумі 569,61 грн., колегія суддів зазначає.

Розрахунок суми боргу або переплат формується програмним забезпеченням, встановленим у КП «Харківських теплових мережах» в автоматичному режимі, на підставі наявних об?єктивних даних, що формуються за звітній період у відповідності з Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року N? 315 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28.12.2018 року за N? 1502/32954, яка є у вільному доступі в мережі інтернет.

Як вбачається із наданого відповідачем до суду апеляційної інстанції повідомлення про призначення субсидії ОСОБА_1 призначено житлову субсидію на 3 місяці з січня 2021 року по березень 2021 року.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, вказана субсидія була врахована при формуванні розрахунку заборгованості, отже такі доводи відповідача не заслуговують на увагу.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №922/175/18 зазначено, що нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних та інфляційні втрати не є неустойкою у розумінні статті 549 цього Кодексу.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Як зазначалось вище, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування 06 березня 2022 року і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Однак відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: 1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих російською федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);.

Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023року заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

Проте, згідно розрахунку заборгованості, нарахування 3% річних та інфляційної складової боргу здійснюється по січень 2022 року, тобто лише на ту заборгованість, яка виникла до введення в дію воєнного стану в України, а саме 24.02.2022 року.

Отже, такі доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовуються висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна