справа № 756/966/24 головуючий у суді І інстанції Ткач М.М.
провадження № 22-ц/824/5804/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 липня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ПрАТ «СК «Уніка» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача на свою користь шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 29 642,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 липня 2020 року між ПАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №370005/4600/0001185, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема, транспортним засобом «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 20 січня 2021 року о 16:10 год. в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі трьох автомобілів: автомобіля «Suzuki SX4», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва по справі №752/4215/21 від 10 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. Постанова не була оскаржена та набрала законної сили 23 березня 2021 року. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було завдано механічних ушкоджень, у зв`язку з чим страхувальник зазнав матеріального збитку. 21 січня 2021 року потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди звернувся до страховика ПрАТ «СК «УНІКА» з заявою № 00399667 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО № 370005/4600/0001185. Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ПрАТ «СК «Уніка» було проведено огляд транспортного засобу, про що 21 січня 2021 року складено акт № 00399667 огляду транспортного засобу (дефектна відомість) та замовлено проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (вих. №11648 від 03.02.2021), вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 145 850,62 грн., коефіцієнт фізичного зносу - 0,40, а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 01 лютого 2021 року дорівнює 103 247,62 грн. Відповідно Рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 № 00021 від 25 січня 2021 року, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 130 177,64 грн. Як вбачається зі страхового акту № 00399667 від 23 лютого 2021 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, Страховиком - ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 130 177,64 грн., шляхом часткового безготівкового перерахування коштів на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , що підтверджується платіжним дорученням № 203375 від 24 лютого 2021 року та частково, в розмірі 6 126,00 грн. шляхом утримання в рахунок несплачених страхових платежів, що підтверджується Бухгалтерською довідкою ПрАТ «СК «Уніка» № 021189 за 24 лютого 2021 року . Відповідно до Рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 № 00072 від 30 березня 2021 року, додатково, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 1 412,70 грн. Як вбачається зі страхового акту №00399667 (доплата) від 15 квітня 2021 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, Страховиком - ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 1 412,70 грн., шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , що підтверджується платіжним дорученням № 214714 від 16 квітня 2021 року. Таким чином, ПрАТ «СК «Уніка» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору страхування. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Suzuki SX4», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким в момент ДТП керувала ОСОБА_1 , була забезпечена полісом ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» № AP8231630, з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну 130 000,00 грн., франшиза - 1 300,00 грн. відповідно до інформації з бази Моторного (транспортного) страхового бюро України. Оскільки позивачем здійснено виплату страхового відшкодування, а особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є страхова компанія винуватця ДТП - ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія», то позивач 11 березня 2021 року звернувся до нього з заявою № 29550 на виплату страхового відшкодування. 28 серпня 2021 року відповідно платіжного доручення № 17892 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перерахувало страхове відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «Уніка» в розмірі 101 947,62 грн., а саме у розмірі вартості матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 01 лютого 2021 року відповідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, який склав 103 247,62 грн. за мінусом франшизи за полісом ОСЦПВВНТЗ (103247,62-1300,00 = 101947,62 грн.). Таким чином, враховуючи, що загальна вартість відновлювального ремонту «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - 131 590,34 грн.; франшиза за Договором п.9 - 0,00 грн.; сума виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» - 131 590,34 грн; сума відшкодована ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія» 101 947,62 грн. сума, що підлягає відшкодуванню безпосередньо відповідачем - 29 642,72 грн.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 липня 2024 року позов ПрАТ «СК «Уніка» задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначає, що у Звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (вих. №11648 від 03.02.2021) відсутня інформація, які саме складові та на підставі яких досліджень оцінювач, який не є експертом, дійшов висновку про відновлення складових частин ремонтом, що ставить під розумний сумнів цей висновок. Страховик, яким є позивач, у порядку прямого врегулювання, здійснив страхове відшкодування на суму , яку визначив всупереч установленого порядку самостійно, без урахування вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також Методики оцінки колісних транспортних засобів, за якою, з урахуванням того, що автомобіль «Маzda 3», д.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року випуску, значення коефіцієнта фізичного зносу мало б бути прийнято таким, що дорівнює нулю, адже на момент ДТП строк експлуатації цього автомобіля не перевищував семи років. У страховому акті № 00399667 від 23 лютого 2021 року процент фізичного зносу вказується, що базовий знос ТЗ за відповідний рік експлуатації ТЗ та базовий знос ТЗ за попередні роки експлуатації ТЗ дорівнює 0%. Аналогічні відомості містяться в Страховому акті № 00399667 (доплата) від 15 квітня 2021 року. Крім того, у рахунках № 00021 від 25 січня 2021 року та № 00072 від 30 березня 2021 року, виданих ФОП ОСОБА_4 вартість деталей, які підлягають заміні, визначена без урахування їх зносу. За звітом розмір матеріального збитку, завданого власниці автомобіля ОСОБА_2 складає 103 247,62 грн. Разом з тим, розмір страхового відшкодування визначається не як розмір матеріального збитку, а як сума відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля. Позивач не є потерпілим, а є особою, до якої перейшло право зворотної вимоги в порядку суброгації, проте така особа не може вимагати більшого, ніж сам потерпілий, від особи, винної у вчиненні шкоди. Також, у додатках до позовної заяви відсутні докази неможливості проведення ремонту без заміни пошкоджених деталей на нові, а також доказів того, що деталі, які підлягали заміні, зняті з виробництва. Позовна заява не містить пояснень про те, де знаходяться замінені деталі, стан замінених деталей та їх залишкову вартість. Крім того, відповідно до акту огляду транспортного засобу № 00399667 (дефектна відомість) від 01 лютого 2021 року, огляд транспортного засобу «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 був проведений оцінювачем ОСОБА_6. лише за участю ОСОБА_2 , при цьому відміток про повідомлення відповідача про проведення огляду вказаний акт не міститься. Крім того, вказує, що надана до суду калькуляція № 00399667 від 03 лютого 2021 року з вказаними в ній вихідними даними, які базуються на недостовірних відомостях, не відповідає дійсності, і вказаний розмір шкоди (вартість деталей та ремонту) є значно завищені. Проведений розрахунок, викладений у Звіті, містить хибні відомості, на основі яких зроблено розрахунки, а відтак і розмір завданої шкоди не відповідає дійсності. Між іншим, позивач погодився з виплатою ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у розмірі 101 947,62 грн., хоча не був позбавлений права звернутися з проханням надати розрахунок розміру страхового відшкодування та документи, які підтверджують належність саме такого розміру. Зазначає, що не погоджується із розміром відшкодування на користь позивача з огляду на те, що на відшкодування прямої дійсної шкоди, заподіяної відповідачем, внаслідок ДТП позивачем було зараховано лише 125 464,34 грн., а 6 126,00 грн. були витрачені на виконання умов договору страхування, укладеному між позивачем та ОСОБА_2 , до якого відповідач не має будь-якого відношення, а отже і не виникає обов`язку сплачувати таку суму позивачу відповідно до ст.ст.22, 993, 1194 ЦК України. Таким чином, фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 125 464,34 грн. Інших доказів, які б свідчили про причини не виплати ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» позивачу всієї суми сплаченого страхового відшкодування матеріали справи не містять. Враховуючи наведене, ліміт відповідальності ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за укладеним з ОСОБА_1 договором-полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АР № 8231630 у розмірі 130 000,00 грн. (франшиза -1300,00 грн.) покриває фактичний розмір заподіяної шкоди транспортному засобу, визначений відповідно до реальної вартості заявлених позивачем збитків на оплату виконаних ремонтних робіт у розмірі 125 464,34 грн., Таким чином, відповідальність за шкоду, завдану в результаті ДТП має нести саме ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в межах ліміту, встановленого полісом №АР8231630.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Уніка», вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не мають законодавчого обґрунтування, через що скарга не може бути задоволена, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що власником транспортного засобу «Mazda 3», державний реєстраційний номерНОМЕР_1 згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_2 .

29 липня 2020 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 370005/4600/0001185, зі строком дії договору з 30 липня 2020 року по 29 липня 2021 року, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом марки «Mazda 3», 2016 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням.

20 січня 2021 року о 16 год. 10 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Suzuki» д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Києві по вул. С.Прахових 52, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечної дистанції, не впоралася з керуванням та допустила зіткнення з транспортним засобом «Mazda» державний реєстраційний номерНОМЕР_1 , який по інерції здійснив зіткнення з тз «Honda» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що призвело до їх механічних пошкоджень. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила п.п. 12.1, 13.1, тобто вчинила адміністративний проступок передбачений ст. 124 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року ОСОБА_1 було визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова набрала законної сили 23 березня 2021 року.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 11648 від 03 лютого 2021 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6. на замовлення ПрАТ «СК «Уніка», вартість відновлювального ремонту КТЗ «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату оцінки становить 145 850,62 грн; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ, на дату оцінки становить 103 247,62 грн.

Відповідно до рахунку № 0021 від 25 січня 2021 року та рахунку № 0072 від 30 березня 2021 року, наряду-замовлення № АС001485 від 31 березня 2021 року, складеними Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda 3», державний реєстраційний номерНОМЕР_1 , склала 131 590,34 грн. (130 177,64 грн + 1412,70 грн.).

Згідно з страховим актом № 00399667 від 23 лютого 2021 року позивачем визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 130 177,64 грн.

Згідно з платіжним дорученням від 24 лютого 2021 року №203375 ПрАТ «СК «Уніка» перерахувало ФОП ОСОБА_4 124 051,64 грн.

Відповідно до бухгалтерської довідки від 24 лютого 2021 року та страхового акту, сума в розмірі 6 126,00 грн. була утримана ПрАТ «СК «Уніка»у рахунок несплаченої частини страхового платежу з суми страхового відшкодування (зарахування зустрічних однорідних вимог).

Відповідно до страхового акта № 00399667 (доплата) від 15 квітня 2021 року, позивачем визначено суму страхового відшкодування в розмірі 1 412,70 грн.

Згідно з платіжним дорученням від 16 квітня 2021 року № 214714 ПрАТ «СК «Уніка» перерахувало ФОП ОСОБА_4 1 412,70 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «SUZUKI SX4», державний реєстраційний номерНОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 , на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», згідно з полісом №АР/8231630 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 грн., франшиза - 1 300,00 грн.

11 березня 2021 року ПрАТ «СК «УНІКА» звернулося до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» зі заявою № 29550 про здійснення відшкодування шкоди на загальну суму 130 177,64 грн.

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перерахувала на рахунок ПрАТ «СК «УНІКА» страхове відшкодування на суму 101 947,62 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17892 від 28 серпня 2021 року.

25 серпня 2023 року позивачем на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу № 29550 про відшкодування завданих збитків у розмірі 29 642,72 грн., яка була залишена без відповіді та задоволення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право вимоги до відповідача в порядку суброгації, розмір страхового відшкодування розраховано правильно, заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 1192 цього Кодексу розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Частиною 1 ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 993 цього Кодеку до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування». У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 175/4710//16-ц висловлена правова позиція про те, що у договорах майнового страхування допускається суброгація, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування».

Правовідносини, що виникли у зв`язку з виплатою страховиком на користь потерпілого страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат, засновані на суброгації, тобто переході до страховика права вимоги потерпілої особи в деліктному зобов`язанні, тому вимога страхової компанії до завдавача шкоди не є регресною.

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Отже, відносини між ПрАТ «СК «Уніка» та відповідачем у цій справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач, як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_1 , в порядку суброгації.

Відносини ж між ОСОБА_1 та її страховиком - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Законом № 1961-IV.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»виплатило ПАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування в сумі 101 947,62 грн., тобто в межах ліміту відповідальності, зазначеному у страховому полісі та з урахування фізичного зносу транспортного засобу.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Ця правова позиція не змінилася на час розгляду цієї справи, є усталеною і підлягає застосуванню.

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди.

У спірних правовідносинах такою особою є страховик - ПрАТ «СК «Уніка», яке забезпечило майнові інтереси потерпілого у відносинах майнового страхування.

Пошкоджений автомобіль марки «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, у відповідності до наданого суду звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля «Mazda 3» від 03 лютого 2021 року № 11648 раніше підлягав відновленню, а відтак визначаючи розмір матеріального збитку, заподіяного даному транспортному засобу в результаті ДТП, оцінювач застосував коефіцієнт фізичного зносу, у відповідності до вимог Методики.

З огляду на викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги в частині, що позивачем не розраховувався коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу.

Так, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Відповідачем не подано жодних доказів того, що розрахунок страхового відшкодування, виконаний ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», тобто страховиком у правовідносинах зі страхувальником ОСОБА_1 і сплачений позивачу, є неправильним, оскільки підстав до врахування коефіцієнту фізичного зносу не було.

Крім того, колегія суддів враховує, що нормами ЦПК України передбачено право сторони надати суду висновок експерта. Так, ч. 3 ст. 102 ЦПК України встановлює, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Тобто, судова експертиза може проводитися до звернення особи до суду з відповідним позовом, однак, вона повинна стосуватися безпосередньо обставин, явищ, речей тощо, які безпосередньо стануть предметом судового дослідження. Закон, передбачивши право сторони надавати висновки експертів, тим самим передбачив і обов`язок суду їх розглянути в сукупності з іншими доказами.

Таким чином, у разі незгоди із звітом про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля «Mazda 3» від 03 лютого 2021 року № 11648, відповідач мала передбачене законом право подати свій висновок експерта зі спірного питання, який міг бути розглянутий судом разом із іншими доказами.

Однак, відповідач вказаним правом не скористалася, не надавши при цьому жодного належного доказу на спростування фактів, викладених у звіті від 03 лютого 2021 року № 11648, в тому числі і факту, що до пошкодженого в ДТП автомобіля «Mazda 3» раніше застосовувася відновлювальний ремонт, а відтак під час визначення розміру матеріальних збитків підлягає застосування коефіцієнт фізичного зносу, встановлений методикою.

Інші докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги в частині не залучення до розгляду справи ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», апеляційний суд відхиляє, як не обґрунтованій, оскільки жодних вимог до вказаної компанії позивач не заявляв. При цьому відповідач не наділений повноваженнями діяти в інтересах даної страхової компанії, а апеляційним судом не встановлено обставин, що дають відстави вважати, що судовим рішенням у справі вирішувались питання про права та обов`язки даної компанії.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, судом повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, вірно застосовані норми матеріального права не допущено порушення норм процесуального права, які б могли бути підставою до скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.