Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/1068/24
Провадження №2/711/182/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Буйновській А.П.

за участю представника

позивача адвоката Ульянова С.М.

представника відповідача

за довіреністю Кирмана В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Соснівського районого суду м. Черкаси від 26.01.2024 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.09.2024 справу за підсудністю направлено до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.09.2024 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль Skoda Octavia A5, д/н НОМЕР_1 .

Зазначено, що за життя ОСОБА_2 заповіту не складав. Спадкоємцем першої черги за законом є син померлого позивач по справі ОСОБА_1 . Інших спадкоємців у померлого не має, а тому відповідачем зазначена Черкаська міська рада. Позивач звернувся 17.01.2024 до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Інформаційним листом від 17.01.2024 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини.

У позовній заяві зазначено, що позивач все життя проживав разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 , а тому вважав, що прийняв спадщину і йому не потрібно звертатись з заявою про прийняття спадщини.

Шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті батька сплив 01.01.2024, а з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 звернувся 17.01.2024, тобто пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним (16 днів).

При цьому, як зазначено, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини справи.

Позивач вказує, що він розуміє, що строк на подачу заяви про прийняття спадщини ним пропущено, але пропущено всього на 16 днів.

З урахуванням наведених обставин справи, вважає, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі та визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які понесені позивачем за даний позов, складаються із судового збору в сумі 1211,20грн.

Таким чином, позивач просить суд, - визначити ОСОБА_1 додатковий строк, терміном два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачем, через представника, подано відзив на позов, який прийнятий судом, і за яким просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем у позовній заяві не вказано, які об`єктивні, непериборні та істотні обставини перешкоджали йому у належний строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не наводить відповідних доказів.

Відповідь на відзив позивачем подана не була.

В судове засідання позивач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомлено.

В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви. Зазначив, що позивач знав про смерть свого батька; за життя батька позивач проживав разом із ним, незважаючи на інше зареєстроване місце проживання. Поважність причин полягає у тому, що пропущений строк є незначним. Крім того, зазначив, що судові витрати позивач залишає за собою.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи відзиву на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Факт родинних відносин підтверджується даними свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 (актовий запис №366). Після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 (актовий запис №1958), відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль Skoda Octavia A5, д/н НОМЕР_1 .

На виконання ухвали суду від 11.06.2024, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком С.О. надані матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 .

Встановлено, що за життя ОСОБА_2 заповіту не складав (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 17.01.2024). Спадкоємцем першої черги за законом є син померлого позивач по справі ОСОБА_1 . Інших спадкоємців у померлого не має, враховуючи відомості інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 17.01.2024. Позивач звернувся лише 17.01.2024 до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщука С.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 (заява №10).

Інформаційним листом від 17.01.2024 №30/01-16, виданого приватним нотаріусом Фіщуком С.О., - ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до даних Єдиного державного демографічного реєстру від 03.09.2024, ОСОБА_1 зареєстрований за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 , з 18.04.2007 і на даний час.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст.1258 ЦК України). Як визначено ч. 1 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто . Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

За положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України (435-15), звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до п.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом МЮУ 22.02.2012 №296/5 (розділ ІІ глава 10, в редакції, чинній станом на час виниклих правовідносин) право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка, яка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса. Приймаючи від спадкоємців заяву про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття, нотаріус зобов`язаний роз`яснити спадкоємцям їх право на відкликання такої заяви протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України.Для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 сплинув 01 січня 2024 року; до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач не звертався, а лише звернувся із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час розгляду справи стороною позивача не зазначені обставни та жодними належними, допустимими та переконливими доказами не доведено той факт, що з-за об`єктивних, непериборних, істотних труднощів чи перешкод, він не міг протягом встановленого законом строку подати до нотаріальної контори/нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька.

Слід зазначити, що той факт, що позивачем не дотримано строк, протягом якого він мав подати заяву про прийняття спадщини, є незначним, як він вказує, - є безпідставними, оскільки позивачу слід було навести обставини та надати докази поважності причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини, встановленого законом. Крім того, не може бути поважною причиною, у цьому випадку, юридична необізнаність позивача. Також, як зазначив під час розгляду справи представник позивача, позивач не звертався до суду щодо встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а, відповідно, обставини щодо пропуску строку для прийняття спадщини та факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, підлягають окремому доказуванню і є різними підставами для прийняття спадщини.

Отже, за викладених обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки позивачем не вказані обставини та не надано належних, допустимих та переконливих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непериборних, істотних труднощів для подання ним заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини.Позивач не виконав свого процесуального обов`язку із доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, будучи достеменно обізнаним про факти смерті батька та відкриття спадщини.

При прийнятті судового рішення судом враховані висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 09.10.2024 у справі № 619/2906/23.

Судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-83, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 03.03.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька