КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/2521/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4596/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Євграфової Є.П.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих залиттям квартири,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Яценко Н.О.,-

встановив:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду у розмірі 175 164 грн 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 .

29 листопада 2023 року в квартирі № 75 стався прорив водопостачання, внаслідок чого відбулось залиття квартири № 74 .

Актами про залиття квартири встановлено, що причиною залиття квартири позивача є прорив водопостачання у квартирі № 75 , власником якої є ОСОБА_2 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 175 164 грн 00 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн 00 коп., сплачений судовий збір у розмірі 1 801 грн 63 коп., витрати на проведення експертизи у розмірі 15 000 грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник ОСОБА_1 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із доведеності розміру завданої шкоди позивачу, протиправності дій відповідача та причинного зв`язку між ними, що призвело до залиття квартири ОСОБА_1 .

Стягуючи з відповідача моральну шкоду у розмірі 5 000 грн 00 коп., суд першої інстанції виходив із засад розумності виваженості та справедливості.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 .

29 листопада 2023 року в квартирі № 75 стався прорив водопостачання, зірвало лійку гігієнічного душу, внаслідок чого відбулось залиття квартири ОСОБА_1 .

Згідно акту про залиття ТОВ «УК Стар Сервіс» від 26 грудня 2023 року, залиття квартири позивача відбулось через прорив водопостачання у квартирі № 75 , яка належить відповідачу.

Відповідно до висновку експерта № 110 від 30 січня 2024 року судового експерта Федорова Д.Ф., розмір завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири № 74 становить 175 164 грн 00 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 зобов`язаний відшкодувати матеріальну шкоду спричинену залиттям квартири позивача. ОСОБА_1 просив відшкодувати завдану йому моральну шкоду, яку позивач оцінював у розмірі 10 000 грн 00 коп.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано: копію акту про залиття від 26 грудня 2023 року, висновок експерта № 110 від 30 січня 2024 року із додатками.

Відповідачем не надано жодних доказів на спростування наявності вини у завданні матеріальної шкоди позивачу та розміру завданої матеріальної шкоди.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, стягуючи із ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 175 164 грн 00 коп., суд першої інстанції правильно взяв до уваги висновок експерта № 110 від 30 січня 2024 року із додатками.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Стягуючи моральну шкоду у розмірі 5 000 грн 00 коп., суд виходив з положень ст. 23 ЦК України, при цьому урахував характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач та інші обставини, що відповідає роз`ясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди».

Судом правильно взято до уваги вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що акт від 26 грудня 2023 року є неналежним доказом та складено з порушеннями вимог закону, колегія суддів відхиляє, оскільки апелянтом не надано доказів, які б спростовували складений акт про причини залиття квартири.

Наявний в матеріалах справи акт про залиття квартири складений уповноваженими особами та відповідає вимогам закону.

До апеляційної скарги відповідачем не долучено жодних доказів, які б давали підстави вважати, що розмір завданої шкоди ОСОБА_1 є іншим.

Інші доводи також не дають підстав для висновку, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 03 жовтня 2024 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 14 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: Д.Р. Гаращенко

Є.П. Євграфова