Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2025 Справа №607/13834/24 Провадження №2/607/681/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Семченко Г.С., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 17.11.2023 Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області розглянувши кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.125 КК України, визнав винним ОСОБА_2 призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців. Вирок залишено в силі ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 10.01.2024. ОСОБА_2 на даний час відбуває покарання у Коломийській виправній колонії (№41). Цивільному позивачеві ОСОБА_1 у справі надано статус потерпілого.

Як було встановлено слідством, 18.04.2022 близько 02 год. 00 хв. у ОСОБА_2 , який перебував у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . Реалізуючи свій протиправний умисел, 18 квітня 2022 року близько 02 години 00 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту, з метою завдання фізичного болю та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар предметом, схожим на ніж у ділянку зап`ясть обох рук останньому. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_3 завдано фізичного болю та спричинено тілесні ушкодження у вигляді різаної рани по долонних поверхнях кистей обох рук, які були піддані первинній хірургічній обробці з накладанням швів, та які за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.

За таких обставин, вказаними діями ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 23.04.2023 близько 20 год. 00 хв. в дворі будинку АДРЕСА_2 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на грунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 23 квітня 2023 року близько 20 год. 00 хв., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 під час словесного конфлікту із ОСОБА_1 , знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, діючи з прямим умислом, маючи на меті спричинити тяжкі тілесні ушкодження, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи в правій руці ніж, умисно, цілеспрямовано і рішуче наніс ОСОБА_3 один удар ножем в передню ділянку живота зліва, а також один удар ножем у ліву вушну раковину, в результаті чого спричинив йому проникаюче у черевну порожнину поранення передньої черевної стінки зліва з пошкодженням внутрішніх органів та колото-різану рану лівою вушної раковини, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

23 квітня 2023 року ОСОБА_6 був доставлений бригадою медичної допомоги в приймальний відділ КНП ТМКЛШД з наявністю рани на черевній стінці, пролабування петлі кишки з рани, рани лівого вуха, загальну слабкість. Цього ж дня, в ургентному порядку йому було проведено операцію - лапаротомія, ревізія органів черевної порожнини, зупинка кровотечі із сальника, ушиття ділянок десеризації тонкої кишки, лаваж, дренування черевної порожнини. Ушивання колото-різаної рани лівого вуха. В після операційному періоді отримував антибактеріальну терапію, проводились щоденні перев`язки з антисептиком.

В результаті скоєного злочину та спричинених ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 проходив стаціонарне лікування у хірургічному відділенні КНП "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги " з 23 квітня 2023 року по 01 травня 2023 року.

Потерпілому було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болю та погіршенні його самопочуття на значний термін, внаслідок нанесених йому відповідачем тілесних ушкоджень. Разом з тим весь період намагання поновити свої порушені права, життя цивільного позивача було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, що також негативно вплинуло на його здоров`я. Він пережив сильний стрес від несподіваного побиття та нанесення йому тілесних ушкоджень та ножових поранень, оскільки не очікував такого безпідставного, нахабного та різкого нападу.

Внаслідок протиправних дій Відповідача - ОСОБА_2 , Позивачем понесені значні моральні страждання, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які ОСОБА_6 міг би реалізувати не витрачаючи часу на лікарні, участь в досудовому розслідуванні, зустрічі з адвокатами тощо. Оскільки позивач зазнав фізичного болю, внаслідок завдання йому відповідачем тілесних ушкоджень та ножових поранень, було порушено нормальний спосіб його життя, та він був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров`я.

ОСОБА_2 своїми винними умисними діями завдав шкоду здоров`ю потерпілому ОСОБА_3 який отримав тілесні ушкодження внаслідок ножових поранень, встановлені судово-медичною експертизою, тривалий час лікувався, а також для фізичного відновлення докладав значних зусиль, змінив свій життєвий устрій, терпів незручності та не міг реалізувати свої раніше заплановані справи.

Через надмірні переживання та сильне психологічне потрясіння у ОСОБА_7 постійна депресія, внаслідок чого, йому довелось приймати заспокійливі препарати, погіршився сон, почалися порушення нервової системи. Через такий стрес у нього почалися головні болі, нестабільний кров`яний тиск, слабкість, нервозність та погане самопочуття, яке зберігається і по даний час. Після отриманих тілесних ушкоджень та необхідності в проведенні в зв`язку з цим лікування, було порушено його нормальний спосіб життя, порушено його право вільно, на власний розсуд, визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя, він був морально принижений і переніс нервовий стрес, після нанесених тілесних ушкоджень та в період лікування його життя було перенасичене негативними емоціями та психічними переживаннями про стан свого здоров`я, так як знадобилося багато часу та зусиль для відновлення. Але і по даний час він відчуває, що стан його здоров`я не відновився до попереднього стану.

Ці моральні страждання також посилюються і усвідомленням того факту, що з моменту вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_2 , дії якого знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку із ушкодженням здоров`я ОСОБА_7 , не вибачився за вчинене, не поцікавився чи потрібна йому якась допомога на лікування, не вживав абсолютно ніяких дій для відшкодування завданої шкоди, навпаки після кожного судового засідання отримував погрози в свою сторону.

Враховуючи присутність психологічного травмуючого фактору (неправомірних дій ОСОБА_2 ), користуючись принципами розумності та справедливості, розмір моральної шкоди потерпілий вважає співмірною компенсацією понесених ним фізичних, душевних та моральних страждань, заподіяних злочинними діями в розмірі 500 000 грн.

Ухвалою судді від 26.06.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/13834/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 12.11.2024 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити з підстав зазначених у позові.

Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, оскільки вважає, що заявлена позивачем до відшкодування сума моральної шкоди є завищеною. На даний час він відбуває покарання в колонії, а тому не має можливості заробляти гроші в запитуваному позивачем розмірі. Крім того, звертає увагу на те, що позивач мав право заявити цивільний позов в кримінальному провадженні, однак цього не зробив.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Так, суд встановив, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.11.2023 у справі №607/11356/23 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч. 2 ст.125 КК України, та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання: за ч.1 ст.121 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців; за ч.2 ст.125 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_2 за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч.1 ст.121, ч.2 ст.125 КК України, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців. (а.с.12-17).

Крім того, зі змісту вироку вбачається, що потерпілий ОСОБА_1 цивільний позов в рамках розгляду кримінальної справи не заявляв.

Вказаний вирок суду був предметом апеляційного оскарження, який ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 10.01.2024, залишений без змін.

З положень, викладених в ч.6 ст.82 ЦПК України, вбачається, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається із Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2145 ОСОБА_6 проходив стаціонарне лікування у хірургічному відділенні КНП "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги " з 23 квітня 2023 року по 01 травня 2023 року, з діагнозом: проникаюча колото-різана рана черевної порожнини із пошкодженням сальника та демеризацією петлі тонкої кишки. Крововтрата І ст. Постгеморагічна анемія І ст. Колото-різана рана лівого вуха (23.04.2023 - лапаротомія, ревізія органів черевної порожнини, зупинка кровотечі із сальника, ушиття ділянок десеризації тонкої кишки, лаваж, дренування черевної порожнини. Ушивання колото-різаної рани лівого вуха).

Згідно із ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України).

Тобто частина перша статті 1167 ЦК України визначає: по-перше, особу, відповідальну за моральну шкоду, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди, зокрема наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст.ст.16, 1168 ЦК України).

Відповідно до ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст.21 Конституції України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поняття «моральної шкоди» визначається постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, (надалі - Пленум ВСУ). Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як визначається п.3 Пленуму ВСУ моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Так, внаслідок вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення у позивача довгий час був порушений звичний для нього устрій життя, що виразилося у душевних стражданнях, негативних переживаннях та спогадах, відчутті постійної тривоги та інше.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14 (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Під час судового розгляду встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягала у моральних стражданнях, які виразились у фізичному болі та погіршенні його самопочуття на значний термін, внаслідок нанесених йому відповідачем тілесних ушкоджень.

Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то Суд зазначає наступне.

Згідно роз`яснень п.9 Постанови Пленуму розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України №6-28008св10 від 13.07.2011).

Згідно із ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Між тим, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

З огляду на зазначене та встановлені обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу є безсумнівним, його наслідки у вигляді душевних страждань позивача залежать від особливостей його емоційно-розумового сприйняття внаслідок злочинних дій відповідача та перенесених ним у зв`язку з цим страждань.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Отже, Суд вважає доведеним, що дії відповідача ОСОБА_2 були неправомірними і цими неправомірними діями позивачу ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду; між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача, та наслідками у вигляді завдання моральної шкоди, є причинно-наслідковий зв`язок.

Судом встановлено, що умисними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 завдані тілесні ушкодження, внаслідок чого останній, отримав стрес, страх за своє життя, страждав від болю, хвилювався, порушився його звичайний уклад життя, в нього погіршується емоційний стан і стан здоров`я, виникли сильні душевні страждання.

Враховуючи наведене, розмір відшкодування суд визначає виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину моральних страждань позивача, характер психологічної травми, яку він отримав у зв`язку із нанесенням йому тілесних ушкоджень, ступінь та тривалість моральних страждань і переживань позивача, в зв`язку із чим вважає, що сума в розмірі 200000 гривегь є достатнім, розумним та справедливим грошовим відшкодуванням завданої відповідачем позивачу моральної шкоди, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, Суд зазначає наступне.

В порядку вимог ст.141 ЦПК України, та в силу п.6 ч.1 ст.5 Закону «Про судовий збір», відповідно до якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн.

Керуючись ст.3, 12, 81, 141, 265, 282-284 ЦПК України, ст.23, 1166, 1167, 1168, 1177 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 200000 (Двісті тисяч) гривень грошового відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 2000 гривень судового збору.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресом: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , відбуває покарання у Коломийській виправній колонії №41, вул. Привокзальна, 30, с. Товмачик, Коломийського району, Івано-Франківської області, 78250.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич