Справа № 405/7528/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2025 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря: Мишевець Т.І.

заявника: ОСОБА_1 та його представника: адвоката Ларіної Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в режимі відео конференції цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Департамент надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради про встановлення факту самостійного виховання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт самостійного виховання та утримання ним малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву обґрунтовує тим, що є батьком малолітньої ОСОБА_4 , перебував у шлюбі з матір`ю дитини з 03.06.2015 року, який розірвано рішенням суду 14.06.2023 року. Цим же рішенням визначено місце проживання дитини разом з ним. Фактично стосунки з матір`ю дитини припинені з 2022 року. Через те, що мати не виконувала свого обов`язку щодо утримання дитини він звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Ленінським районним судом м. Кіровограда 12.01.2024 року по справі № 405/9461/23, провадження № 2-н/405/660/23, видано судовий наказ, стягнуто на його користь з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до повноліття дитини з 25.12.2023 року.

ОСОБА_2 проживає окремо, свою доньку не відвідує, ніяким чином не піклується про неї, він самостійно займається вихованням та утриманням доньки. Так, ще до прийняття рішення Ленінським районним судом м. Кіровограда рішення про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, донька проживала з ним за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади № 2024/005878688 від 21.05.2024 року та № 2024/00588105 від 21.05.2024 року, перебувала на повному його утриманні. На даний час він з донькою продовжує проживати за цією адресою.

Звертає увагу, що з того часу, як дитина проживає з ним відповідно до судового рішення, з літа 2023 року, мати ні разу не поцікавилася дитиною та не відвідала її, не проявляє ніякого бажання взяти її до себе хоча б на вихідні чи святкові дні, вона самоусунулась від виховання, фінансову підтримку не надає взагалі. В свою чергу, він, як відповідальний батько своєї дитини, належно та сумлінно виконує свої батьківські обов`язки, турбується про доньку, забезпечує її усім необхідним, допомагає будувати соціальні зв`язки, дарує своє тепло та батьківську любов.

Зазначає, що має намір зняти з місця реєстрації доньку за постійною адресою та зареєструвати дитину за адресою: АДРЕСА_2 , проте мати дитини дозвіл на зняття дитини з місця реєстрації та реєстрацію її за іншою адресою не надає. Через те, що реєстрація місця проживання дитини здійснюється за згодою батьків, а згоду матері через самоусунення від виховання дитини він надати не може, то звернувся Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради з питанням, які документи він має надати для реєстрації дитини без згоди матері та отримав відповідь, що у разі відсутності згоди на реєстрацію малолітньої дитини одного з батьків, вказане питання може бути вирішено шляхом надання рішення суду, що підтверджує факт самостійного виховання дитини одним із батьків.

Заявник зазначив, що встановлення факту перебування малолітньої дитини на його самостійному вихованні, догляді і утриманні, який займається його вихованням та утриманням, необхідно з метою захисту прав та інтересів дитини, та прав заявника, як батька, що стало підставою для звернення до суду з зазначеною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою суду від 01.11.2024 року відкрито окреме провадження у справі з викликом в судове засідання заявника та заінтересованих осіб.

Заявник в судовому засіданні заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримав з підстав, зазначених в ній, просив її задовольнити. Пояснив, що мати дитини у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф в Україну часто проживає за межами України, він з нею не спілкується, донька перебуває на повному його утриманні. Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін. Він, на даний час, є заброньованим працівником, близьких родичів не має, просить також врахувати надані ним додаткові пояснення по справі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлялася в порядку ст. 128 ЦПК України, зокрема, як шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання не подавала, тим самим, судом відзначається, що заінтересована особа не скористалася своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених вимог.

Представника заінтересованої особи Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений, суду подана заява про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши заявника ОСОБА_1 , зваживши доводи, викладені в заяві, дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З наданих заявником ОСОБА_1 письмових доказів, судом встановлено, що заявник та заінтересована особа ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.06.2015 року, від якого народилась донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис за № 1854, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 10.11.2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції.

Батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження зазначені в графі «Батько» - ОСОБА_1 , в графі «Мати» - ОСОБА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.06.2023 року (справа № 405/1251/23), яке набрало законної сили 24.07.2023 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано і визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем його реєстрації та проживання.

Окрім того, встановлено, що позивач звертався до управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради і відповідно до висновку управління з питань захисту прав дітей Кропивницького від 01.05.2023 року № 2844/49-13-24 керуючись найкращими інтересами дитини, вирішено за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 з батьком.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність у процесуальному праві - обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені судовим рішення або вироком у будь-якій іншій справі, які набрали законної сили. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових фактів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів.

Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішення, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова Верховного Суду від 26.11.2019 року по справі № 922/643/19).

Відповідно до судового наказу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.01.2024 року (справа № 405/9461/24) з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не більше десяти неоподаткованих мінімумів на дитини відповідного віку до її повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.09.2024 року № 69789/30.18-26/1, згідно матеріалів виконавчого провадження № 75127164 відкритого за вищевказаним судовим наказом станом 17.09.2024 року заборгованість ОСОБА_2 становить 25 11,33 грн.

Крім того, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.06.2024 року відкрито провадження у справі № 405/3979/24 (провадження № 2/405/759/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради про позбавлення батьківських прав, в якій позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав невиконання відповідачем свого батьківського обов`язку відносно дитини.

Згідно характеристики за місцем проживання, виданої 22.05.2024 року № 42 КП «Житлово-експлуатаційна організація № 1» Кропивницької міської ради на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що він разом з донькою проживають з весни 2022 року разом. З того часу він самостійно виховує доньку, повністю забезпечує її усім необхідним для життя, навчання, та дозвілля. Мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , участі у вихованні доньки не приймає, за адресою місця проживання не з`являється, не відвідує та не цікавиться успіхами та життям своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 навчається в Одеському ліцеї з початковою школою та гімназією «Школа мрії» на екстернатній формі навчання. У даному навчальному закладі ОСОБА_1 характеризується позитивно, як батько, що приділяє належну увагу вихованню та освіті доньки, дбає про її здоров`я, мораль, культурний розвиток, підтримує постійний зв`язок з навчальним закладом.

Яз зазначає заявник, він має своє власне житло - квартиру, де він та донька зареєстровані, квартира належить йому на праві власності згідно договору купівлі-продажу квартири від 01.09.2007 року № 351, квартира має три кімнати, одна з яких повністю облаштована під дитячу кімнату, що відповідає потребам дитини, а мати доньки свого власного жила не має, проживає разом з батьками, йому невідомо, чи має вона наразі стабільний дохід чи будь-який інший заробіток. Він, у установленому законом порядку працює, є комерційним директором ПрАТ «Юрія», ще працює за сумісництвом на посаді заступника директора ТОВ «Юрія-Україна», директора ПрАТ «Первомайський

молочно-консервний комбінат» та ПАТ «Хмельницька маслосирбаза», за місцем проживання та роботи позитивно характеризується, має стабільний дохід і певні заощадження, матеріальний стан дозволяє забезпечити йому найкращі умови для проживання і розвитку дитини.

Допитані в судовому засіданні за клопотанням заявника свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили суду, зокрема, свідок ОСОБА_5 пояснила, що із заявником товаришують близько 18 років, ОСОБА_8 дитини від другого шлюбу заявника, заявник підтримує зв`язок з дітьми від першого шлюбу і сам виховує доньку ОСОБА_9 , з дружиною розлучився більше трьох років, з нею вона не спілкується. Свідок ОСОБА_6 дав аналогічні свідчення.

Судом враховується, що згідно зі статтею 90 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Досліджуючи вищевказані пояснення свідків, судом встановлено, що вказаним особам відомо про обставини життя заявника, їх свідчення не містять суперечностей між собою, є логічними та послідовними, а також узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами та встановленими судом обставинами, за наслідком чого враховуються і приймаються судом як належні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, у порядку, зокрема, окремого провадження (п. 3 ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1 статті 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до роз`яснень, наданих у постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам, при розгляді справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, слід мати на увазі, що згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтею 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, серед іншого, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт перебування фізичної особи на утриманні.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Звертаючись до суду з зазначеною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник зазначив, що факт самостійного виховання та утримання ним малолітньої дитини має для нього юридичне значення та необхідний йому для забезпечення захисту прав та інтересів його малолітньої доньки та враховуючи зміни в законодавстві щодо мобілізаційного періоду.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років за рішенням суду.

Згідно з Переліком документів, що подаються військовозобов`язаними для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» , що є додатком № 5 до відповідного «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560, визначено, що до документів, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину відносяться рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Отже, виходячи з положень Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.05.2024 року № 560, підтвердженням самостійного виховання та утримання особою дитини є рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Тобто, за наявності умов факту самостійного виховання та утримання дитини одним з батьків, суд може встановити відповідний факт, що впливає на права особи, як військовозобов`язаного.

За наслідком чого, судом встановлено, що встановлення заявленого факту, має для заявника юридичне значення, а саме: для реалізації заявником права для вирішення питання щодо захисту прав та інтересів дитини.

При визначені юрисдикції та можливості розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства в окремому провадженні, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Зокрема, як вбачається із поданих заявником додаткових пояснень, метою звернення заявника в даній справі з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, є обставини, які виникли внаслідок прийняття Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560, який передбачає необхідність надання особою на підтвердження факту самостійного виховання і утримання нею малолітньої дитини, рішення суду про встановлення цього факту самостійного виховання дитини, як документа на підтвердження у особи підстав для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

При цьому, предметом дослідження суду є встановлення певного юридичного факту, який породжує у заявника можливість підтвердити свої права за п.4 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ, у порядку, передбаченому Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.05.2024 року № 560.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, повноваження суб`єктів владних повноважень, визначені Конституцією та законами України. При здійсненні своїх владних управлінських функцій відповідно до законодавства вони діють на підставі та в межах наданих їм повноважень, у тому числі й щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Такі повноваження щодо встановлення того чи іншого факту мають бути чітко визначені у відповідних нормативно-правових актах. Встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідним суб`єктом владних повноважень виключає повноваження суду щодо встановлення такого факту в судовому порядку.

Оскільки факт самостійного виховання та/або утримання дитини не може бути встановлений в позасудовому порядку, адже жодний орган влади (суб`єкт владних повноважень) не наділений повноваженнями встановлювати такий факт, то його встановлення можливе лише у судовому порядку в суді цивільної юрисдикції.

Враховуючи, що у зазначених правовідносинах відсутній будь-який орган влади, до повноважень якого належить встановлення факту самостійного виховання та/або утримання дитини, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, судом, встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, факту самостійного виховання та/або утримання дитини, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 та частини другої статті 315 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, оскільки для підтвердження у особи права на оформлення відстрочки від призову на підставі положень п.4 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ, є необхідним надання належних документів, передбачених Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.05.2024 року № 560, а саме: надання особою рішення про встановлення відповідного факту, а чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд таких справ у цивільному судочинстві в порядку окремого провадження, що в свою чергу обумовлено також тим, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, перелік яких не є вичерпним, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року в справі № 560/17953/21, суд вважає що заявлена заявником вимога підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами окремого провадження.

Окрім того, суд вважає, що наведені вище норми законодавства свідчать про те, що встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком своєї малолітньої дитини, не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, та має для заявника юридичне значення, а тому не існує перешкоди щодо встановлення судом факту, який має юридичне значення - факту самостійного виховання та утримання батьком своєї малолітньої дитини.

З огляду на викладене вище, судом, з досліджених в сукупності письмових доказів, а також показів свідків, які в порядку ст.ст. 77, 78 ЦПК України, є належними та допустимими, встановлено, що заявник ОСОБА_1 , який є батьком малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно утримує та виховує малолітню доньку, яка перебуває на його (заявника) утриманні, в свою чергу, дослідженими судом доказами також встановлено, що заінтересована особа - мати дитини ОСОБА_2 проживає окремо від дитини, участі у її вихованні та утриманні не приймає, що, в свою чергу, також підтверджує факт здійснення заявником самостійного виховання малолітньої дитини та її перебування на повному утриманні батька, при цьому, з урахуванням викладеного вище, та враховуючи мету встановлення зазначеного юридичного факту для заявника, документом, що підтверджує зазначену обставину - факт самостійного виховання малолітньої дитини одним з батьків, - може бути рішення суду. При цьому, зазначений юридичний факт породжує для заявника та його малолітньої доньки юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, та, крім того, встановлення даного факту необхідно заявнику з метою захисту прав та інтересів дитини, а також своїх прав та інтересів, як батька, що самостійно займається вихованням та утриманням дитини, на підставі чого суд приходить до висновку про доведеність і обґрунтованість заяви, та, відповідно, наявності визначених законом підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати, що складаються з судового збору, - вважати по фактично понесеним останнім.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати по справі вважати фактично понесеними.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення в повному обсязі виготовлене 17.03.2025 року.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_3 .

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована в АДРЕСА_4 .

Департамент надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради, м. Кропивницький, вул. Архітектора Паученка, 41/26, .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко