справа №732/406/25
провадження № 2/732/216/25
Ухвала

18.03.2025 року м.Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Карпинська Н.М., отримавши позов ОСОБА_1 , заявлений її представником - адвокатом Березовським Олексієм Дмитровичем, до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження,-

ВСТАНОВИЛА:

17.03.2025 у суді зареєстровано позов ОСОБА_1 , заявлений її представником - адвокатом Березовським Олексієм Дмитровичем, до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано головуючому у справі судді Карпинській Н.М.

До відкриття провадження у справі встановлено, що позов заявлено адвокатом БерезовськимО.Д., який у 2012-2020 роках був головою Городнянського районного суду Чернігівської області, а головуючий суддя, якому передано у провадження цей позов, працювала у цей період суддею цього ж суду.

Частиною 1 статті 36 ЦПК України визначено перелік підстав для відводу судді, а саме: суддя не може брати участі у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді (п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України).

Частиною 1 статті 39 ЦПК України визначено, що в разі наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду та бути відстороненими від прихильності або неприязні до однієї із сторін.

У свою чергу, у Рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 01.10.1982, заява № 8692/79, Європейський Суд з прав людини вказав (п.30): не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Вказаний висновок, що потім був підтриманий у наступних рішеннях Суду, зокрема, у справі «МакГоннелл проти Сполученого Королівства» (McGonnell v. the United Kingdom), заява № 28488/65, § 51, ECHR 2000, та Клейн та інші (Kleyn and Others), започаткував розмежуванням критеріїв неупередженості (безсторонності). За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. За об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад відсутність будь яких сумнівів у його безсторонності.

Таким чином, судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумнів у його об`єктивності.

Визначаючи, чи є суд незалежним, ЄСПЛ звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд ЄСПЛ іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Белілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини»). ЄСПЛ застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

У преамбулі «Бангалорських принципів поведінки суддів» йдеться про те, що «компетентність, незалежність і неупередженість судових органів має велике значення у питанні захисту прав людини, оскільки здійснення всіх інших прав цілком залежить від належного здійснення правосуддя».

У світлі прецедентної практики Європейського Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При цьому, суб`єктивна впевненість сторони в упередженості судді навіть за відсутності об`єктивних підстав для неї є чинником, що перешкоджає реалізації її права на справедливий суд.

Ті обставини, що Березовський О.Д. (адвокат за цим позовом) у 2012-2020 роках був головою Городнянського районного суду Чернігівської області, а головуючий суддя, якому передано у провадження цей позов, працювала у цей період суддею цього ж суду, безумовно можуть викликати сумнів у протилежної сторони (відповідача) в упередженості судді, що є порушенням п. 2,5 Бангалорських принципів поведінки суддів.

Підставою заявлення самовідводу є намір уникнути сумнівів у осіб, які приймають участь у справі, стороннього спостерігача у неупередженості судді.

З метою запобігання можливих безпідставних звинувачень у необ`єктивному розгляді справи, усунення у подальшому можливих сумнівів щодо неупередженості судді та з метою зняття напруженості у стосунках сторін з приводу думки про більш сприятливе становище позивача під час розгляду справи, керуючись морально-етичними міркуваннями, вважаю доцільним і необхідним в інтересах правосуддя, заявити самовідвід.

Відповідно до частини 2 статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Керуючись статтями 36, 39 та 40 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Карпинської Наталі Михайлівни від розгляду цивільної справи № 732/406/25 за позовом ОСОБА_1 , заявлений її представником - адвокатом Березовським Олексієм Дмитровичем, до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження

Справу передати до канцелярії суду для повторного розподілу у програмі Д-3.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Карпинська Н.М.