Справа № 473/6476/24
РІШЕННЯ

іменем України

"14" березня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Ніколаєнко Г.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування за законом

встановив

в листопаді 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_2 , в якому просив визнати за ним право власності на частку житлового будинку із господарчими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2024 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 грудня 2024 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування за законом до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_2 , про визнання права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою суду від 12 лютого 2025 року залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він повністю підтримує позовні вимоги та визнає заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 , викладені у зустрічній позовній заяві.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він спросить розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог та просить задовольнити зустрічні позовні вимоги.

В судове засідання представник відповідача Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутності, не заперечує проти задоволення первісного та зустрічного позову.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Відповідно до частини 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов та зустрічний позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вознесенську померла ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане 27.06.2023 року).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої увійшла частка житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала їй на підставі Свідоцтва на право власності на житло від 25.05.1995 року та рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 серпня 2006 року. Право власності на частку житлового будинку зареєстроване за ОСОБА_4 в реєстрі прав власності на нерухоме майно 13 квітня 2006 року.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, що був складений ОСОБА_4 18.09.2006 року та посвідчений секретарем Григорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області за р.№61. Відповідно до заповіту ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповідала ОСОБА_1 належну їй частку житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області з приводу оформлення спадщини за заповітом, на підставі його заяви відкрита спадкова справа за №5-2017. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки в свідоцтві про право власності на житло адреса житлового будинку зазначена с. Григорівська Вознесенського району, а такого населеного пункту у Вознесенському районі не існує, крім цього в рішенні Вознесенського міськрайонного суду від 15.08.2006 року зазначено про визнання права власності за кожним власником на частину у спільній сумісній власності, що не дає можливості встановити відповідність заявлених прав поданим документам. З приводу цього рекомендовано звернутися до суду. (довідка роз`яснення приватного нотаріуса від 08.11.2024 року №122/01-16).

Також в судовому засіданні було встановлено, що інша частина житлового будинку АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва на право власності на житло від 25.05.1995 року та рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 серпня 2006 року. Право власності на частку житлового будинку зареєстроване за ОСОБА_5 в реєстрі прав власності на нерухоме майно 13 квітня 2006 року.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Григорівське Вознесенського району Миколаївської області. (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 09 вересня 2023 року).

Спадкоємцем першої черги за законом є його син ОСОБА_2 , який прийняв спадщину відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в ред.. 1963 року) так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Однак спадкоємцю ОСОБА_2 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки в правовстановлюючому документі на житловий будинок не були визначені частки співвласників.

Згідно ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

Згідно ч. 1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст.ст. 1217, 1223 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, після смерті ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_5 , належним чином прийняли спадщину після смерті спадкодавців.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить з того, що дані правовідносини є спадковими, а позивачі позбавлені права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому їх право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч.2 ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі викладеного та з врахуванням неможливості оформлення спадкоємцями своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, та відсутність належного правовстановлювального документа на будинок у власника, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість визнання за спадкоємцями права власності на належні їм частки в житловому будинку.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зустрічний позов - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар