Справа № 189/138/25
17.03.2025 року селище Покровське Дніпропетровської області
Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Чорної О.В.,
за участі секретаря судового засідання Безрідньої В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про стягнення заборгованості за договором оренди,-
Зазначає, що 27.10.2017 року сторони (позивач і відповідач) уклали договір оренди земельної ділянки, строк якого визначений до 31 грудня 2024 року.
Позивач стверджує, що відповідач не сплатив йому орендну плату за 2024 рік, хоча користувався його землею; посилається на ст. ст. 15, 20-22 Закону України «Про оренду землі».
Ухвалою суду від 14.01.2025 року відкрите провадження у справі і справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
В судові засідання, призначені на 20.02.2025 року та 17.03.2025 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Представник позивача Лісневський Д.О. у позові зазначає, що просить провести розгляд справи без участі позивача та його представника.
Відповідач жодних заяв, клопотань, а також відзиву на позов суду не надав, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою суду від 17.03.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Суд, ознайомившись із матеріалами справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Також згідно п. 4.1. договору виплата орендної плати оформлюється письмово; в разу неврожаю з природних причин (посухи, морозів тощо) строк видачі орендної плати може бути подовжений Орендарем до 31 квітня наступного року, але не звільняє від обов`язку сплати орендної плати за даний період.
Згідно п. 4.3. договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».
Згідно зі статтею 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.
Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, відноситься до істотних умов договору оренди землі.
Позивач надав необхідні докази (виписку зі свого банківського рахунку та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу), що станом на 26.02.2025 року не отримав доходів від здавання в оренду земельної ділянки відповідачу за 2024 рік у встановленому договором розмірі.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, оскільки відповідачем докази виконання зобов`язання по сплаті орендної плати за вказаний період не надано, як і не надано свого контррозрахунку.
Таким чином, суд дійшов висновку, що в порушення договірних зобов`язань відповідач без будь-якого зазначення причин та обґрунтування не виплатив позивачу орендну плату за 2024 рік.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача.
Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката у розмірі 4500,00 грн., то суд встановив наступне.
Матеріали справи містять договір про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Лісневським Д.О. 30 травня 2024 року (а. с. 5-7), предметом якого є надання консультацій правового характеру, ведення претензійно-правової роботи, представництво в судах тощо. Розділ 4 цього договору визначає порядок оплати послуг адвоката, зокрема, вартість послуг адвоката, наданих клієнту, в том числі щодо виконання п. 2.1. цього договору визначається з розрахунку 1 година витраченого часу дорівнює 1500,00 грн. (п. 4.2. договору).
15.12.2024 між сторонами укладена додаткова угода до договору, згідно якої сторони прийшли до взаємної згоди щодо переліку, фактичного обсягу та вартості наданих послуг (а. с. 10). Вартість послуг загалом склала 4500,00 грн. (750,00 грн.: зустріч з клієнтом, з`ясування обставин справи та вироблення правової позиції + 3750,00 грн: підготовка та подача до суду позову). Розмір гонорару визначається затратами часу, згідно п. 4.2. договору.
08.01.2025 року складений акт виконаних робіт та розрахунків по договору, згідно якого сторони склали акт про надання-прийняття юридичних послуг, за які виконавець прийняв від замовника гонорар у розмірі 4500,00 грн. (а. с. 11).
Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року (справа № 554/2586/16-ц) констатує, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Суд вважає, що склад та розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим та підтвердженим у розмірі 4500,00 грн., відповідають критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, ціною позову, значенням справи для сторони. Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило; суд, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ОП КГС ВС від 03.0.2019 у справі № 922/445/19).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 251, 526 ЦК України, ст. ст. 96, 141 ЗК України, ст. ст. 21, 24 Закону України «Про оренду землі», ст.13,76-78,81,141, 263-265, 273-274 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про стягнення заборгованості за договором оренди - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) та витрати, пов`язані із правничою допомогою адвоката у розмірі 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя О.В. Чорна