Справа №705/5429/24
2/705/859/25 РІШЕННЯ
06 березня 2025 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Єщенко О.І.,
секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,
розглянувши в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Непокульчицьким Валерієм Саввовичем до Виконавчого комітету Уманської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Животовська Наталія Георгіївна, про тлумачення заповіту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Непокульчицький Валерій Саввович звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Уманської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Животовська Наталія Георгіївна, про тлумачення заповіту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Просив тлумачити зміст заповіту, складений заповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Роголь Г.І. 13.08.2018, зареєстрований в реєстрі за № 3011, як такий, що містить особисте розпорядження спадкодавця, згідно з яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка становить цілу частку квартири АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1994 за № 2873 квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , належала на праві приватної (спільної сумісної) власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 767 від 25.10.2005.
Після смерті ОСОБА_3 належне йому спадкове майно, а саме: 1/3 частини квартири, що знаходиться в АДРЕСА_3 прийняла його дочка ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 , яка є дружиною ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_2 .
13.08.2018 ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Роголь Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 3011, яким на випадок своєї смерті заповідала ОСОБА_1 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_2 , виданим Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 792 від 14.06.2024.
З метою оформлення своїх спадкових прав після смерті спадкодавця ОСОБА_2 позивач-спадкоємець звернувся до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Животовської Н.Г., та 14.06.2024 нотаріусом була відкрита спадкова справа, однак оформити спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я позивача на цілу частку квартири АДРЕСА_1 не представляється можливим, оскільки на час складання заповіту - 13.08.2018 ОСОБА_2 належало 2/3 частки у праві власності на вищевказану квартиру, а 1/3 частки у праві власності на зазначену квартиру ОСОБА_2 після смерті своєї матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 фактично прийняла в зв`язку з тим, що проживала разом з нею на час відкриття спадщини, однак спадкова справа не відкривалась, за життя свідоцтво на 1/3 частку у праві власності на вказану квартиру після смерті матері вона не отримала.
Отже, на час складання заповіту 13.08.2018, ОСОБА_2 належала ціла частка квартири АДРЕСА_4 .
Так, 2/3 частки у праві власності на вказану квартиру ОСОБА_2 належить, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.06.2006, зареєстровано в реєстрі за № 2-1728 Уманською міською державною нотаріальною конторою та згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1994 за № 2873, а 1/3 частки у праві власності на вказане житло також належить ОСОБА_2 , яка фактично прийняла її у спадок за законом (у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України та не відмовилась від неї) після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , незважаючи на те, що ОСОБА_2 не оформила її належним чином, спадкова справа не відкривалась після смерті її матері - ОСОБА_4 . За життя ОСОБА_2 свідоцтво на 1/3 частку у праві власності на вказану квартиру після смерті матері не отримала, в зв`язку з чим необхідно розтлумачити заповіт, складений 13.08.2018 ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Роголь Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 3011, яким на випадок своєї смерті заповідала ОСОБА_1 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Непокульчицький В.С. у судове засідання не з`явились, адвокат Непокульчицький В.С. подав заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність позивача та його представника. Зазначив, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. В разі неявки учасників розгляду не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача Виконавчого комітету Уманської міської ради у судове засідання не з`явився, 30.10.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_5 , в якій вона вказала, що Виконавчий комітет Уманської міської ради не заперечує проти задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 . Просила розглядати справу без участі представника Уманської міської ради.
Третя особа приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Животовська Н.Г. у судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, вказала, що при розгляді справи покладається на думку суду.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
За ст. 77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 25.10.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Умань Черкаської області.
Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 23.07.2018 Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Умань Черкаської області.
Відповідно до довідки РЕУ № 1 від 19.01.2006 № 158 ОСОБА_4 , 1932 р.н. мешкала в АДРЕСА_3 , склад її сім`ї дочка ОСОБА_2 , 1957 р.н.
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 14.06.2024 Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Умань Черкаської області.
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 77329441 від 14.06.2024 приватним нотаріусом Животовською Н.Г. заведена спадкова справа № 89/2024 після смерті ОСОБА_2 .
Згідно із заповітом від 13.08.2018, посвідченим приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Роголь Г.І., зареєстрованим в реєстрі за № 3011, ОСОБА_2 на випадок її смерті зробила таке розпорядження: належну їй частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_4 на право власності на житло від 27.01.1994, виданого відділом житлового господарства квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_3 , членами його сім`ї є ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.06.2006, посвідченим державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І., спадкоємцем майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочка ОСОБА_2 , в т.ч. в частці в зв`язку з відмовою на її користь дружини спадкодавця ОСОБА_4 .
Відповідно до інформації приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Животовської Н.Г. № 510/02-14 від 13.09.2024 видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на цілу частку квартири АДРЕСА_1 , не має можливості, у зв`язку з тим, що спадкодавець у заповіті, посвідченому Роголь Г.І., приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області, 13 серпня 2018 року, реєстровий № 3011, заповідала належну їй на момент складання заповіту частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , на час складання заповіту ОСОБА_2 належало 2/3 частки у праві власності на вищевказану квартиру.
Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права у позасудовому порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, яке здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ст. 1234 ЦК України).
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми.
Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.
З огляду на зазначене, заповіт є одностороннім правочином.
Згідно зі ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами).
На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.
При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.
Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.
Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 1256 ЦК України передбачено можливість здійснення тлумачення заповіту після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями таке тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України.
Отже, об`єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений зі слів та словосполучень, що утворюють його текст.
Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.
Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину та з чого вони виходили при його виконанні.
Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.
За правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, сформованою в постанові від 30 липня 2020 року в справі № 378/1160/15-ц, тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.
Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини
При цьому, частина друга статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.
Тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.
Отже, тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті.
Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.
Аналіз зазначених вище обставин свідчить про те, що позивач не може підтвердити волю спадкодавця про його спадщину, як спадкоємця за заповітом, іншим шляхом, як тлумачення заповіту судом.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне здійснити тлумачення заповіту як виявлення волі заповідача ОСОБА_2 , як такий, що містить особисте розпорядження спадкодавця, згідно з яким ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка становить цілу частку квартири АДРЕСА_2 .
Стосовно позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_2 від 13.08.2018 права власності на майно суд дійшов такого висновку.
Поданими позивачем ОСОБА_1 та його представником доказами: належно засвідченими копіями правовстановлюючих і реєстраційних документів, відомостями від компетентних державних органів, інформацією з офіційних державних реєстрів підтверджується право власності ОСОБА_1 на спадкове майно, розпорядження стосовно якого зроблено у заповіті від 13 серпня 2018 року, посвідченому приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Роголь Г.І., зареєстрованому в реєстрі за № 3011.
Відповідно до норми ст. 392 ЦК України особа має право звернутися в суд з позовною заявою про визнання права власності у випадку, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, у разі втрати документа, який засвідчує її право власності.
Передумовою для застосування цієї норми є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права.
Оформлення права на спадщину здійснюється у нотаріуса шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину.
Як встановлено судом, спадкова справа № 89/2024 після смерті ОСОБА_2 заведена приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Животовською Н.Г.
13.09.2024 приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Животовською Н.Г. надано інформацію про відмову позивачеві ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Таким чином, достовірно встановлено неможливість позивача в позасудовому порядку оформити своє право на спадщину в позасудовому порядку. Тому суд вважає вимогу позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно обґрунтованою, такою, що належить задовольнити.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Тлумачення змісту даного заповіту в жодному разі не змінюватиме волі заповідача, не підмінятиме собою сам заповіт, а лише врегулює неточності щодо зазначення у заповіті частки майна, яким спадкодавець володів за життя. Визнання права позивача на спадкове майно є належним способом захисту його порушеного права.
Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд
Позов задовольнити.
Здійснити тлумачення змісту заповіту, складеного заповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Роголь Г.І. 13.08.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 3011, як такого, що містить особисте розпорядження спадкодавця, згідно з яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка становить цілу частку квартири АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній.
Суддя О.І.Єщенко