Справа № 689/1693/20
РІШЕННЯ

Іменем України

17.03.2025 року селище Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Шевчик О.М.,

за участю:

секретарів судових засідань Конфедерат Л.М.,Фурман Н.Л.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Комунальне підприємство «Ярмолинецьке БТІ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, ОСОБА_5 , про визнання недійсним і скасування рішень Ярмолинецької селищної ради, свідоцтв про право власності на житловий будинок та свідоцтв про право особистої власності на забудову і їх державну реєстрацію,-

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, КП «Ярмолинецьке БТІ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, ОСОБА_5 , про визнання недійсним і скасування рішень Ярмолинецької селищної ради, свідоцтв про право власності на житловий будинок та свідоцтв про право особистої власності на забудову і їх державну реєстрацію.

В обґрунтування позову зазначила, що її батько ОСОБА_6 був керівником колгоспного двору «Іскра» по вул. Пушкіна у с. Ярмолинці та йому було надано у власність земельну ділянку площею 0,13 га, сарай та 1/2 частини житлового будинку, збудованого в 1927 році. Зазначала, що з 1928 року по 1998 рік по АДРЕСА_1 був зареєстрований її батько, як власник будинку, який проживав разом із дружиною ОСОБА_7 , яка була зареєстрована в іншому домоволодінні. Інша 1/2 частина цього ж будинку по АДРЕСА_2 та 1/2 частина сараю, збудованого в 1957 році, згідно погосподарської книги належало ОСОБА_8 .

14 листопада 1975 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не будучи співвласниками спірного нерухомого майна, подарували ОСОБА_11 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_3 . Підставою для посвідчення цього договору стали свідоцтва про право власності дарувальників на 1/3 будинку, що видані виконкомом Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих Хмельницької області від 21.02.1960 та від 15.08.1974 і зареєстровані в Хмельницькому БТІ 22.02.1960 та 15.08.1974. Проте, як вказує позивачка, з погосподарської книги № 24 вбачається, що домоволодіння по АДРЕСА_1 рахувалося за її батьком ОСОБА_6 і з 1974-1975 років також земельна ділянка площею 0,13 га та сарай, збудований у 1922 року.

Згідно з погосподарською книгою № 2821 запис № 250, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 належало домоволодіння по АДРЕСА_4 . Крім того, як вказує позивачка, її матір ОСОБА_7 не була власником домоволодіння по АДРЕСА_3 , адже проживала із ОСОБА_6 з 1963 року в домоволодінні по АДРЕСА_3 , хоча на підставі рішення виконкому Ярмолинецької посилкової ради депутатів трудящих № 97 від 25.07.1974 ОСОБА_7 видано свідоцтво про право на особисту власність, як голові колгоспного двору на 1/3 житлового будинку від 15.08.1974.

Позивачка вказує, що свідоцтво про право особистої власності на будівництво по 1/3 кожний житлового будинку по АДРЕСА_3 , яке видане виконкомом Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих Хмельницької області від 21.02.1960, свідоцтво особистої власності на будівництво від 04.12.1959, свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 15.08.1974 і зареєстровані в ХБТІ від 22.02.1960 за № 84 та 15.08.1974 за № 2-84 ОСОБА_14 та ОСОБА_10 (як голова колгоспного двору) є недійсними та підлягають скасуванню, оскільки оформлені без рішень виконавчого комітету селищної ради.

У зв`язку з наведеним, позивачка просила ???суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих від 20.12.1959 за №19 «Про оформлення права особистої власності на будівництво 1/3 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 належить голові колгоспного двору ОСОБА_14 ; ???визнати недійсним і скасувати в 1/3 частині свідоцтва про право особистої власності на будівництво, визнане за ОСОБА_14 права власності на 1/3 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 від 04.12.1959 та його державну реєстрацію; визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих від 10.01.1960 №3 «Про оформлення права особистої власності на будівництво 1/3 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 належить голові колгоспного двору ОСОБА_15 ; визнати недійсним і скасувати в 1/3 частині свідоцтва про право особистої власності на будівництво, визнане за ОСОБА_15 право власності на 1/3 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 від 21.02.1960 та його державну реєстрацію; визнати незаконним та скасувати рішения виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих від 25.07.1974 № 97 «Про оформлення права особистої власності на будівництво 1/3 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 належить голові колгоспного двору ОСОБА_14 ; визнати недійсним і скасувати в 1/3 частині свідоцтва про право особистої власності на будівництво, визнано за ОСОБА_7 права власності на 1/3 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 від 15.08.1974 та його державну реєстрацію.

До початку судового розгляду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кулабіної М.Ю., надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечила щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що позивачка не довела, що прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_6 . Також позивачкою не доведено, що на час прийняття оспорюваних рішень та видачі оспорюваних свідоцтв ОСОБА_6 , який помер у 2013 році та ОСОБА_4 , як спадкоємиця майна останнього, мали будь-яке відношення до житлового будинку за АДРЕСА_3 . Крім того, нечіткими є формулювання позовних вимог щодо визнання недійсними та скасування 1/3 частини свідоцтв.

Представник позивача подала відповідь на відзив (т.4 а.с.13-15).

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кулабіна М.Ю. подала заперечення на відповідь на відзив (т.4 а.с.54-55).

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що її батько ОСОБА_6 станом на 1975 рік був головою колгоспного двору за адресою АДРЕСА_1 . Домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 було поділене на дві половини. В одній половині жила вона з сестрою ОСОБА_16 та їхні батьки ОСОБА_6 (батько) та ОСОБА_10 (матір).

Вона народилася за адресою АДРЕСА_3 і проживала з сім`єю приблизно до 1986 року. В 1986 році вони пішли на нову хату за адресою АДРЕСА_3 .

В другій половині хати по АДРЕСА_3 на той час проживали: чоловік і жінка ОСОБА_8 та ОСОБА_17 та їхні діти ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Позивач зазначила, що їхня сім`я та сім`я ОСОБА_21 були членами колгоспного двору за адресою ОСОБА_22 , АДРЕСА_3 .

Зазначила, що ОСОБА_22 , АДРЕСА_5 це різні адреси і різні домоволодіння. Спір має місце щодо домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 . За адресою ОСОБА_22 , 28 вона ніколи не проживала, там проживає інша особа ОСОБА_23 .

Позивач також зазначила, що їй невідомо про те, що її батько з`явився у домоволодінні на ОСОБА_22 , 20. ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона народилася пізніше. Коли саме він прийшов на цю адресу, відповісти не змогла.

ОСОБА_4 вказала, що пояснення відповідачки про те, хто володів по 1/3 домоволодіння, стосується адреси ОСОБА_22 , АДРЕСА_6 , а не АДРЕСА_3 .

Позивач зазначила, що до оспорюваних свідоцтв про право власності немає рішень Ярмолинецької селищної ради, на підставі яких вони видавалися.

Крім того, немає рішення про право власності на весь будинок на ОСОБА_14 .

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала з підстав, зазначених у ньому. Також підтримала позицію позивачки в судовому засіданні, зокрема, про те, що адреси ОСОБА_22 , АДРЕСА_5 це різні адреси і різні домоволодіння. В судовому засіданні 12.09.2024 представник позивачки вказала, що ОСОБА_6 до смерті проживав за адресою АДРЕСА_1 , по погосподарських книгах він не вибував з цієї адреси. З 1958 року він користувався домоволодінням за адресою ОСОБА_22 , без номера.

В судовому засіданні 14.11.2024 представник позивачки зазначила, що батько позивачки ОСОБА_6 був головою колгоспного двору за адресою АДРЕСА_6 , у який він прибув 26.12.1960. Також вказала, що за життя ОСОБА_6 , у нього не було спірних відносин з відповідачами.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову заперечила та пояснила, що адреси ОСОБА_22 , АДРЕСА_7 це інша адреса, за якою знаходиться новий будинок, який побудував ОСОБА_6 . Цей будинок він почав будувати в 1969 році і пішов туди жити з сім`єю приблизно в 1972-1973 роках.

В 1960 році ОСОБА_6 прийшов як зять за адресою ОСОБА_22 , 20 ( АДРЕСА_6 ). З ОСОБА_10 він одружився в 1969 році, до цього часу він мав іншу сім`ю в Чернівцях і з попередньою дружиною розлучився приблизно в 1966 році.

Оскільки ОСОБА_6 зловживав алкогольними напоями та бився, тому її батьки приблизно в 1961-1962 роках пішли жити в недобудований будинок по АДРЕСА_4 .

ОСОБА_6 проживав за адресою АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_6 ) з 1960 року по 1972-1973 роки, потім пішов проживати в новий будинок по АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 це її тітка, а ОСОБА_6 це чоловік тітки.

Відповідачка зазначила, що в 1957 році її дідові ОСОБА_14 дали хату по Березівці. В 1959 році видали на неї свідоцтво. Потім ця хата мала адресу ОСОБА_22 , 20 (28). Головою колгоспного двору був дід ОСОБА_14 , членами двору були всі хто там проживав.

За цією адресою проживали: в 1/3 її батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_24 ; в іншій 1/3 ОСОБА_25 (дочка ОСОБА_14 ), ОСОБА_26 та її дід ОСОБА_14 ; ще в іншій 1/3 ОСОБА_27 , ОСОБА_28 (дочка ОСОБА_14 ) та ОСОБА_20 .

Цю хату дали її дідові ОСОБА_14 , в акті було записано, що дід голова господарства, а діти спадкоємці. В 1959 році свідоцтва про право власності на 1/3 хати отримали ОСОБА_27 та ОСОБА_14 . В 1960 році свідоцтво про право власності на 1/3 хати отримав ОСОБА_9 .

Представник відповідачки ОСОБА_2 проти позову заперечила та пояснила, що позовні вимоги сформовані некоректно щодо скасування свідоцтв та рішень Ярмолинецької селищної ради в 1/3 частині. ОСОБА_6 не постійно проживав по АДРЕСА_5 ). Всі, хто набув право власності на це домоволодіння, є родичами, крім, ОСОБА_6 АДРЕСА_8 це одна адреса. ОСОБА_6 був головою двору за адресою АДРЕСА_3 . Свідоцтво на це домоволодіння видано 04.05.1987.

ОСОБА_22 , 20 і ОСОБА_22 , 28 це одна адреса, що встановлено рішенням суду від 28.08.2019 у справі № 689/1383/17. Це домоволодіння перейшло до трьох осіб, потім 2/3 до відповідачки за договором дарування.

ОСОБА_6 прийшов на ОСОБА_22 , 20 ( АДРЕСА_6 ) в 1960 році як зять, він не був членом колгоспного двору.

Представники третіх осіб - Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області, КП «Ярмолинецьке БТІ» та третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_4 та її представника, відповідачки ОСОБА_2 та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до акту від 10 травня 1957 року, Ярмолинецька машинно-тракторна станція передала ОСОБА_14 та його спадкоємцям: сину ОСОБА_15 та дочкам ОСОБА_28 і ОСОБА_25 житловий будинок площею 47,2 кв.м. з прибудинковою територією, натомість вони передали машинно-тракторній станції старий будинок площею 68,25 кв.м. (т.2 а.с.192-194).

Права на зазначене домоволодіння оформлялося у такому порядку.

Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на будинок, виданим Ярмолинецькою селищною радою 04 грудня 1959 року на підставі рішення виконкому Ярмолинецької селищної ради від 20 листопада 1959 року за № 19, зареєстрованим в бюро технічної інвентаризації 12 грудня 1959 року за № 84, 1/3 частина домоволодіння на АДРЕСА_3 належить ОСОБА_14 (аркуш № 12 інвентарної справи домоволодіння АДРЕСА_5 ).

Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на будинок, виданим Ярмолинецькою селищною радою 04 грудня 1959 року на підставі рішення виконкому Ярмолинецької селищної ради від 20 листопада 1959 року за № 19, зареєстрованим в бюро технічної інвентаризації 12 грудня 1959 року за № 84, 1/3 частина домоволодіння на АДРЕСА_3 належить ОСОБА_29 (аркуш № 11 інвентарної справи домоволодіння АДРЕСА_5 ).

Згідно з рішенням виконкому Ярмолинецької селищної ради від 10 лютого 1960 року № 3 за ОСОБА_9 визнано право власності на 1/3 частини домоволодіння на АДРЕСА_3 (аркуш № 14 інвентарної справи домоволодіння АДРЕСА_5 .

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинок, виданого Ярмолинецькою селищною радою 21 лютого 1960 року на підставі рішення виконкому Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих від 10 лютого 1960 року за № 3, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 22 лютого 1960 року за № 84, 1/3 частина домоволодіння на АДРЕСА_3 належить ОСОБА_9 (аркуш № 13 інвентарної справи домоволодіння АДРЕСА_5 ).

Нумерація будинків на АДРЕСА_9 була змінена, зокрема номер спірного будинку змінено з 28 на АДРЕСА_3 , що підтверджується поясненнями відповідачки ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_30 , довідкою Хмельницького бюро технічної інвентаризації від 26 червня 1975 року за № 33, згідно з якою житловий будинок АДРЕСА_5 , житловою площею 41, 38 кв. м, зареєстрований у реєстровій книзі за реєстровим № 84 і належить ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та ОСОБА_31 по 1/3 частці кожному (аркуш 22 інвентарної справи домоволодіння АДРЕСА_5 ) та відповіддю КП «Ярмолинецьке БТІ» №63 від 02.03.2020, відповідно до якої адреса домоволодіння АДРЕСА_6 була змінена на АДРЕСА_3 (т.1 а.с.104).

Таким чином, судом встановлено, що спочатку, а саме, свідоцтвом від 04.12.1959 було визнано право власності на 1/3 будинковолодіння в АДРЕСА_3 за ОСОБА_14 . Потім свідоцтвом від 21.02.1960 було визнане за ОСОБА_15 право власності на 1/3 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 .

Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на будівництво від 15 серпня 1974 року, визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/3 частку будинковолодіння, що знаходиться у АДРЕСА_3 . Його видано взамін свідоцтва про право особистої власності на будівництво від 04 грудня 1959 року, згідно з яким визнано за ОСОБА_14 право власності на 1/3 будинковолодіння, що знаходиться у АДРЕСА_3 (аркуш 17 інвентарної справи домоволодіння АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_3 ).

Позивачка як на підставу своїх вимог посилається на те, що її батько ОСОБА_6 був членом колгоспного двору за адресою АДРЕСА_5 , а відтак видача вищезазначених свідоцтв про право власності на спірне домоволодіння, порушує її права як спадкоємиці батька.

Вирішуючи дане питання, суд виходить з наступного.

Відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних відносин, колгоспний двір був сімейно-трудовим об`єднанням осіб, які використовували майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.

Згідно із частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Частиною другою статті 123 ЦК Української РСР передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до усталеної судової практики спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за правовими нормами, які регулювали питання права власності цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, які втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в навчальному закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося (пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»).

У постановах від 29 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц

(провадження № 61-22088св18), від 23 грудня 2020 року у справі № 183/6031/16 (провадження № 61-25427св18) Верховний Суд, надавши аналіз наведеним нормам права, виснував, що майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

На виконання вимог Постанови Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у даній справі, судом з`ясовувалися обставини того чи був ОСОБА_6 членом колгоспного двору та, відповідно, чи мав право на будинковолодіння, яке входило до складу майна такого колгоспного двору.

Судом встановлено, що станом на час прийняття відповідних рішень виконкомом Ярмолинецької селищної ради та станом на час видачі вищезазначених свідоцтв про право власності а саме, з 20 листопада 1959 року по 21 лютого 1960 року, ОСОБА_6 не був ні головою, ні членом колгоспного двору спірного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 .

Зокрема, як вбачається з відповіді Ярмолинецької селищної ради № 356 від 13.11.2020, згідно даних погосподарської книги №22 за 1958-1960 рр. (ст.6) особистий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований за адресою хутір Шевченка імені Мічуріна до 26.12.1960 р. (т.4 а.с.198).

Згідно з відповіддю Ярмолинецької селищної ради від 02.06.2020, відповідно до даних погосподарської книги №17 за 1958-1960 p.p. ОСОБА_6 повернувся в господарство 26.12.1960 (господарство перебуває в колгоспі «Іскра» адреса господарства ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (т.4 а.с.135).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 прибув на спірне господарство 26.12.1960, однак, не повернувся, а з`явився як зять, що підтверджується поясненнями відповідачки ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_30 , відповідями Ярмолинецької селищної ради (т.1 а.с.98, т.4 а.с.136 на звороті, т.4 а.с.198), даними погосподарської книги №17 за 1958-1960 роки (т.4 а.с.59-61).

До прибуття ОСОБА_6 на спірне господарство 26.12.1960 як зятя, власником будинку (головою колгоспного двору), як у старому будинку (с. Березівка колгосп ім. сталіна), так і у новому (с. Ярмолинці ім. Пушкіна, без номера), був ОСОБА_14 1888 р.н.

Дані обставини підтверджуються відповіддю Ярмолинецької селищної ради № 272 від 31.08.2020, згідно з якою відповідно до погосподарської книги № 39 за 1947-1949 p.p. за адресою с.Березівка (без номера будинку) головою сім`ї є ОСОБА_14 ; згідно з погосподарською книгою №5 за 1953-1955 p.p. власником будинку с. Березівка колгосп ім. сталіна являється ОСОБА_14 (вулиця та по господарський № не вказано); згідно з погосподарською книгою № 8 за 1955-1957 p.p. власником будинку с. Березівка колгосп ім. сталіна являється ОСОБА_14 ; згідно з погосподарською книгою № 17 за 1958-1960 p.p. власником будинку АДРЕСА_10 (без номера) являється ОСОБА_14 (т.1 а.с.133).

Зокрема, з погосподарської книги №17 за 1958-1960 роки вбачається, що ОСОБА_6 з`явився на господарстві в АДРЕСА_10 26.12.1960 як зять; головою цього колгоспного двору був ОСОБА_14 (т.4 а.с.59-61).

Лише через декілька років після прийняття оспорюваних рішень виконкомом Ярмолинецької селищної ради та видачі свідоцтв про право власності та після смерті ОСОБА_14 , згідно з погосподарською книгою (без номера) за 1963-1972 pp. особистий рахунок НОМЕР_2 АДРЕСА_6 зареєстрований власник ОСОБА_6 (по господарський помер переведено згідно рішення райвиконкому від 24.ІІІ.1965 р. Протокол № 5) (т.4 а.с.135).

В подальшому, в 1974-1985 роках ОСОБА_6 зареєстрований як власник за адресою АДРЕСА_1 , а з 1986 по 2013 роки (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ) зареєстрований як власник за адресою: АДРЕСА_3 (т.4 а.с.135).

Ту обставину, що ОСОБА_6 з`явився на спірному домоволодінні лише в період зазначений в погосподарській книзі (грудень 1960) підтвердили в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_32 .

Зокрема, відповідачка пояснила, що ОСОБА_6 приблизно в 1960 році прийшов як зять на господарство за адресою АДРЕСА_5 . Однак, з її тіткою ОСОБА_7 він одружився лише в 1969 році, до цього часу він мав іншу сім`ю в Чернівцях і з попередньою дружиною розлучився приблизно в 1966 році.

Таким чином, до 1969 року ОСОБА_6 юридично не був членом сі`мї ОСОБА_14 , що стороною позивачки не спростовано.

Також з показань відповідачки ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_6 проживав за адресою АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_6 ) з 1960 року по 1972-1973 роки, потім пішов проживати в новий будинок по АДРЕСА_3 .

Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 , вона є родичкою позивачки та відповідачки третього ступеня по батьковій лінії. В 1960-1970-ті роки вона проживала через чотири хати від адреси ОСОБА_22 , АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_6 ), часто бачилася і спілкувалася з родичами, які там жили. Їй відомо, що ОСОБА_22 , АДРЕСА_3 і ОСОБА_22 , АДРЕСА_6 це один і той же будинок. Білоброві були власниками старого будинку, який в 1957 році поміняли на новий. Головою двору як у старому, так і в новому будинку був ОСОБА_34 . Потім цьому будинку була присвоєна адреса Пушкіна, 20 ( АДРЕСА_6 ). За цією адресою проживали: ОСОБА_34 та його діти ОСОБА_35 (батько відповідачки ОСОБА_2 ), ОСОБА_36 та ОСОБА_37 . ОСОБА_34 поділив будинок на 3-х дітей.

ОСОБА_6 ніякого відношення до цього будинку не мав, він прийшов проживати на ОСОБА_22 , 20 ( АДРЕСА_6 ) в 1960 році на все готове як зять, до того часу проживав на висілку Шевченкове, а в 1970 році пішов проживати на нову хату. Хоча ОСОБА_6 фактично проживав на ОСОБА_22 , 20 ( АДРЕСА_6 ) з 1960 по 1970 роки, однак, зловживав алкогольними напоями, господарством не займався, сарай валився. Крім того, ОСОБА_6 не працював в колгоспі, а працював в будівельній організації.

Також свідок пояснила, що за життя ОСОБА_6 не мав жодних претензій щодо даного домоволодіння. Більше того, йому було відомо, що на весіллі ОСОБА_2 , її батько ОСОБА_9 та його сестра ОСОБА_7 (матір позивачки та дружина її батька ОСОБА_6 ) подарували свої частки (по1/3 кожен) відповідачці ОСОБА_2 (договір дарування від 14.11.1975, посвідчений державним нотаріусом Ярмолинецької державної нотаріальної контори Побігушко В.Ф. - аркуш 26 інвентарної справи домоволодіння АДРЕСА_5 ).

На АДРЕСА_4 ОСОБА_38 (батькові відповідачки) дали землю, він почав будуватися і з сім`єю перейшов жити на цю хату. Після свого весілля, відповідачка ОСОБА_2 в 1975 році перейшла жити в будинок на ОСОБА_22 , АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_6 ), 2/3-х частки якого їй подарували на весілля.

Таким чином, судом встановлено, що станом на час прийняття відповідних рішень виконкомом Ярмолинецької селищної ради, а саме, з 20 листопада 1959 року по 21 лютого 1960 року, ОСОБА_6 не був ні головою, ні членом колгоспного двору спірного домоволодіння.

Жодних доказів на підтвердження протилежного стороною позивача не надано.

На цей період часу головою колгоспного двору був ОСОБА_14 , а членами колгоспного двору були його діти: ОСОБА_15 , ОСОБА_28 та ОСОБА_25 та їхні родини, а тому суд вважає, що саме вони мали право на домоволодіння за адресою АДРЕСА_5 .

Лише після прийняття оспорюваних рішень виконкомом селищної ради та видачі свідоцтв про право власності, а саме, 26.12.1960 року, на господарстві з`явився батько позивачки ОСОБА_6 як зять.

Крім того, як вбачається з акту від 10 травня 1957 року, Ярмолинецька машинно-тракторна станція передала ОСОБА_14 та його спадкоємцям: сину ОСОБА_15 та дочкам ОСОБА_28 і ОСОБА_25 житловий будинок площею 47,2 кв.м. з прибудинковою територією, натомість вони передали машинно-тракторній станції старий будинок площею 68,25 кв.м. (т.2 а.с.192-194).

Таким чином, зазначений будинок, якому пізніше присвоєно адресу АДРЕСА_5 , був отриманий у 1957 році від ОСОБА_39 машинно-тракторної станції сім`єю ОСОБА_14 взамін старого будинку.

Отже, як вбачається із зазначеного акту, ОСОБА_6 не мав жодного відношення до сім`ї ОСОБА_40 і до спірного домоволодіння ні на час придбання цією сім`єю зазначеного домоволодіння шляхом обміну, ні на час прийняття та видачі оспорюваних рішень та свідоцтв.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оформлення прав сім`єю ОСОБА_40 на оспорюване домоволодіння, яке отримане в обмін на інше своє домоволодіння, до з`явлення у ньому ОСОБА_6 , жодним чином не порушує його прав.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» , такими, що втратили право власності на майно, яке належало колгоспному двору, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до 15 квітня 1991 року не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

У цьому контексті суд враховує показання відповідачки ОСОБА_2 про те, що хоча ОСОБА_6 і з`явився як зять в 1960 році, однак, одружився з ОСОБА_7 лише в 1969 році. Крім того, як вбачається з пояснень відповідачки ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_30 , ОСОБА_6 за час проживання в спірному господарстві зловживав алкогольними напоями. Свідок ОСОБА_33 також зазначила, що у зв`язку з цим він не займався домашнім господарством.

Щодо рішення виконавчого комітету Ярмолинецького селищної ради депутатів трудящих від 25.07.1974 №97 «Про оформлення права особистої власності на будівництво 1/3 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 належить голові колгоспного двору ОСОБА_14 та свідоцтва про право особистої власності на будівництво, яким за ОСОБА_7 визнано права власності на 1/3 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 від 15.08.1974, то зазначені документи прийняті та видані у зв`язку зі смертю спадкодавця - ОСОБА_14 на користь спадкоємиці його дочки ОСОБА_7 .

При цьому, суд враховує, що на час винесення рішення виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих від 20.12.1959 за №19 «Про оформлення права особистої власності на будівництво 1/3 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 , та на час видачі свідоцтва про право особистої власності на будівництво за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_14 від 04.12.1959, головою колгоспного двору був ОСОБА_14 .

ОСОБА_6 в цей час не був ні головою, ні членом колгоспного двору, проживав в іншому місці та мав іншу сім`ю.

Крім того, суд враховує, що згідно з актом від 10 травня 1957 року, Ярмолинецька машинно-тракторна станція передала ОСОБА_14 та його спадкоємцям, у тому числі, ОСОБА_41 житловий будинок площею 47,2 кв.м. з прибудинковою територією, натомість вони передали машинно-тракторній станції старий будинок площею 68,25 кв.м. (т.2 а.с.192-194).

Тобто, за декілька років до появи на спірному господарстві ОСОБА_6 , його майбутня дружина ОСОБА_7 мала право на частку у даному господарстві, яку оформила на себе після смерті батька.

Суд враховує, що у свідоцтві про право особистої власності на будівництво від 04 грудня 1959 року, яким за ОСОБА_14 визнано право власності на частку у розмірі 1/3 будинковолодіння, що знаходиться у АДРЕСА_3 , зазначено, що воно видане взамін свідоцтва про спадщину (аркуш № 12 інвентарної справи домоволодіння АДРЕСА_5 ), а у свідоцтва про право особистої власності на будівництво від 21 лютого 1960 року, яким за ОСОБА_15 визнано право власності на 1/3 будинковолодіння, що знаходиться у АДРЕСА_3 , зазначено, що свідоцтво видано взамін договору дарування (аркуш 13 інвентарної справи домоволодіння АДРЕСА_5 ).

Однак, сторони не надали пояснень та доказів щодо обставин видачі зазначених свідоцтв взамін інших документів і суд не вважає, що самі по собі ці обставини впливають на вирішення питання щодо визнання недійсними цих свідоцтв.

На виконання вимог Постанови Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у даній справі, судом досліджено відповідь Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області від 17 лютого 2020 року № 64, відповідно до якої згідно з погосподарською книгою № 18 на АДРЕСА_6 за ОСОБА_14 за 19631965 роки рахувалася земельна ділянка, площею 0,23 га (сторінка 33), та 1/2 частини житлового будинку, збудованого 1918 року, та 1/2 сараю, збудованого 1957 року, а з 19651972 років за ОСОБА_6 рахувалася земельна ділянка, площею 0, 13 га (сторінка 33), та 1/2 частини житлового будинку, збудованого 1918 року, та 1/2 сараю, збудованого 1957 року; має місце запис «Погосподарський номер переведено згідно з рішенням райвиконкому від 24 березня 1965 року, протокол № 5» (т.1 а.с.108).

Також судом досліджено відповідь Ярмолинецької селищної ради від 24 червня 2020 року № 209, згідно з якою згідно з погосподарською книгою без номера за 19631972 роки, особистий рахунок НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 , зареєстрований власник ОСОБА_6 (погосподарський номер переведено згідно з рішенням райвиконкому від 24 березня 1965 року, протокол № 5). Згідно з погосподарською книгою № 9 за 19741985 роки особистий рахунок № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований власник ОСОБА_6 (т.1 а.с.98-99).

Відповідно до відповіді Ярмолинецької селищної ради від 16 січня 2016 року № 93 за даними погосподарської книги АДРЕСА_11 за ОСОБА_6 за 19741975 роки рахувалася земельна ділянка, площею 0,13 га, та 1/2 частини житлового будинку, збудованого 1928 року, та 1/2 сараю, збудованого 1922 року.

Згідно з відповіддю Ярмолинецької селищної ради від 31 серпня 2020 року № 272 за даними погосподарської книги без номера за 19631973 роки (особистий рахунок № НОМЕР_2 , сторінка 33) головою колгоспного двору на АДРЕСА_3 є ОСОБА_6 , 1932року народження, а ОСОБА_7 , 1927 року народження, зареєстрована за цією адресою як його дружина. За даними погосподарської книги № 9 за 19741985 роки (особовий рахунок № НОМЕР_3 , сторінка 28), за адресою: АДРЕСА_1 , головою сім`ї є ОСОБА_6 , 1932 року народження. Разом із ним за цією адресою зареєстрована дружина ОСОБА_10 , 1927 року народження (т.1 а.с.133).

При цьому, суд вважає, що прибуття ОСОБА_6 як зятя на спірне господарство після прийняття та видачі відповідних документів, а саме, рішення виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих від 20.12.1959 за №19 «Про оформлення права особистої власності на будівництво 1/3 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 належить голові колгоспного двору ОСОБА_14 ; ???свідоцтва про право особистої власності на будівництво, визнане за ОСОБА_14 права власності на 1/3 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 від 04.12.1959; рішення виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих від 10.02.1960 №3 «Про оформлення права особистої власності на будівництво 1/3 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 належить голові колгоспного двору ОСОБА_15 ; свідоцтва про право особистої власності на будівництво, визнане за ОСОБА_15 право власності на 1/3 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 від 21.02.1960, не порушує права ОСОБА_6 та не є підставою для визнання зазначених документів недійсними у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 теж був членом колгоспного двору, хоча з`явився після видачі оспорюваних документів.

Крім того, у позовній заяві позивачка зазначає, що її батько ОСОБА_6 був головою колгоспного двору з 1963 року по АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_5 відносився до суспільної групи колгоспних дворів, що підтверджується відповіддю Ярмолинецької селищної ради від 02.06.2020, згідно з якої відповідно до даних погосподарської книги №17 за 1958-1960 p.p. ОСОБА_6 повернувся в господарство 26.12.1960 (господарство перебуває в колгоспі «Іскра» адреса господарства Ярмолинці вул. ім. Пушкіна) (т.4 а.с.135).

Як вбачається з рішення №97 виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради від 25.07.1974, у зв`язку зі смертю голови колгоспного двору ОСОБА_14 , постановлено оформити право особистої власності на житловий будинок по АДРЕСА_6 на нового голову колгоспного двору ОСОБА_7 (т.1 а.с.19).

25.07.1974 переведено погосподарський номер з ОСОБА_14 на ОСОБА_7 (архівний витяг з протоколу засідання виконкому Ярмолинецької селищної ради № 14 від 25.07.1974, т.2 а.с.42).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинок, виданого Ярмолинецькою селищною радою 21 лютого 1960 року на підставі рішення виконкому Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих від 10 лютого 1960 року за № 3, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 22 лютого 1960 року за № 84, 1/3 частина домоволодіння на АДРЕСА_3 належить ОСОБА_9 (арк. 13 інвентарної справи домоволодіння АДРЕСА_5 .

Відповідно до договору дарування від 14.11.1975, посвідченого державним нотаріусом Ярмолинецької державної нотаріальної контори Побігушко В.Ф. ОСОБА_9 та ОСОБА_7 подарували відповідачці ОСОБА_2 свої частки (по1/3 кожен) (аркуш 26 інвентарної справи домоволодіння АДРЕСА_5 ).

На даний час зазначений договір дарування є чинним.

Частинами першою, другою статті 120 ЦК УРСР передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю.

Відповідно до частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» , спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Позивачка ОСОБА_4 , як на підставу позовних вимог посилається на те, що її батько був членом колгоспного двору по АДРЕСА_5 , однак, судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року у вказаному господарстві батько позивачки ОСОБА_6 зареєстрований не був, не проживав у даному господарстві, а відповідно, не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, оскільки більше як три роки до 15 квітня 1991 року проживав за іншою адресою, а саме, АДРЕСА_3 .

Дані обставини підтверджуються поясненнями відповідачки ОСОБА_2 про те, що в оспорюваному будинку вона проживає з 1976 року, після того як їй подарували 2/3-х цього будинку на весілля, що підтверджується договором дарування посвідченим державним нотаріусом Ярмолинецької державної нотаріальної контори Побігушко В.Ф. та зареєстрованим в Хмельницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 27.11.1975 за №84 (арк. 25-26 інвентарної справи домоволодіння АДРЕСА_5 ).

Як пояснила в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 , ОСОБА_6 в 1969 році почав будувати новий будинок за адресою АДРЕСА_3 , куди перейшов жити зі своєю сім`єю приблизно у 1972-1973 роках.

Зазначене підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_30 про те, що ОСОБА_6 почав будуватися і в 1970 році перейшов зі спірного господарства з жінкою і дітьми проживати в новий будинок по АДРЕСА_3 .

При цьому, як пояснила в судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 , вона з батьками перейшла проживати на нову хату по АДРЕСА_3 в 1986 році.

Крім того, як вбачається з відповіді Ярмолинецької селищної ради № 181 від 02.06.2020, згідно з по господарською книгою № 15 за 1986-1993 pp. особистий рахунок № НОМЕР_4 ст.29 за адресою АДРЕСА_3 зареєстрований власник ОСОБА_6 ; згідно з погосподарською книги № 14 за 1994-2005 pp. ст.29 за адресою АДРЕСА_3 зареєстрований власник ОСОБА_6 ; згідно з погосподарською книгою №14 за 2006-2010 pp. ст.18 за адресою АДРЕСА_3 зареєстрований власник ОСОБА_6 ; згідно з погосподарською книгою №14 за 2011-2015 pp. ст.20 за адресою АДРЕСА_3 зареєстрований власник ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (т.4 а.с.135).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 04.05.1987 (т.2 а.с.187-188), житловий будинок АДРЕСА_3 належав на праві власності ОСОБА_6 . За заключенням про реєстрацію будинку від 04.05.1987 ОСОБА_6 за вказаним свідоцтвом належить право власності на цілий будинок по АДРЕСА_3 (т.2 а.с.189).

Згідно з договором купівлі-продажу від 27 липня 1999 року ОСОБА_6 продав ОСОБА_4 , яка діяла від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_3 . Право власності на зазначене нерухоме майно 27 липня 1999 року зареєстровано за ОСОБА_44 та ОСОБА_45 в рівних частках (т.2 а.с.190-191).

Отже, враховуючи пояснення позивачки та дані зазначених по господарських книг, ОСОБА_6 принаймні з 1986 року, а можливо і значно раніше (згідно з поясненнями відповідачки ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_30 з 1970-1973 років), почав проживати у новому будинку по АДРЕСА_3 , де був зареєстрований як власник, і 04.05.1987 отримав свідоцтво про право особистої власності на даний житловий будинок. За даною адресою ОСОБА_6 був зареєстрований і проживав до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, ОСОБА_6 більше трьох років підряд до 15 квітня 1991 року не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору за адресою АДРЕСА_5 .

Враховуючи наведене, судом встановлено, що станом на час прийняття відповідних рішень виконкомом Ярмолинецької селищної ради та станом на час видачі оспорюваних свідоцтв про право власності, а саме, з 20 листопада 1959 року по 21 лютого 1960 року, а також станом на 15 квітня 1991 року, ОСОБА_6 не був ні головою, ні членом колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_5 , а тому не мав права на частку в майні колгоспного двору.

З досліджених у судовому засіданні письмових доказів, зокрема, відповідей Ярмолинецької селищної ради, відповідно до яких згідно з погосподарської книги № 9 за 1974-1985 р.р. особистий рахунок № НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований власник ОСОБА_6 (т.1 а.с.98,127,133, т.4 а.с.135) та пояснень в судовому засіданні сторін та їх представників, об`єктивно не встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_3 (право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_6 ) та АДРЕСА_1 , є одним і тим самим будинком, що не спростовує того факту, що ОСОБА_6 у вищезазначені періоди не був ні головою, ні членом колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачкою не доведено те, що її батько ОСОБА_6 був членом колгоспного двору за адресою АДРЕСА_5 на час видачі оспорюваних свідоцтв про право власності та на час прийняття відповідних рішень виконкомом Ярмолинецької селищної ради, а відтак не доведено порушення її права як спадкоємиці батька, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

При цьому, питання правомірності ухвалення рішення про оформлення права особистої власності, видачі свідоцтва про право власності, не підлягає дослідженню та вирішенню судом, про що зазначено у Постанові Верховного Суду від 22.11.2023 у даній справі.

В силуст.141 ЦПК України у разі відмови у позові, судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,5,10,12,13,77-81,258-259,263-265 ЦПК України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Комунальне підприємство «Ярмолинецьке БТІ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, ОСОБА_5 , про визнання недійсним і скасування рішень Ярмолинецької селищної ради, свідоцтв про право власності на житловий будинок та свідоцтв про право особистої власності на забудову і їх державну реєстрацію,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення виготовлено 17 березня 2025 року.

Суддя Шевчик О.М.