РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

- заочне -

Справа № 495/275/22

Номер провадження 2/495/1463/2025

30 січня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово судді Анісімової Н.Д.,

із участю секретаря судового засідання Кракатиця В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування в солідарному порядку матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспртної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування в солідарному порядку матеріальної шкоди у розмірі 100 397 грн. та моральної шкоди у розмірі 25 000 грн. завданої внаслідок дорожньо-транспртної пригоди.

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

12.04.2021 року о 08.15 год. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Renault Kangoo», д/з НОМЕР_1 біля будинку №61 по вул.Соборній, м.Білгород-Дністровський Одеської області, при виїзді на вул.Першотравнева на нерегульоване перехрестя, не надав перевагу в русі автомобілю «Renault Kangoo», д/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та скоїв зіткнення, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2021 року, справа №495/2808/21 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копію вказаної постанови. Цивільно правові відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент скоєння дорожньо транспортної пригоди була застрахована у товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ» на підставі полісу №АО2419954 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.06.2020 року. З полісу №АО2419954 вбачається, що страхова сума за заподіяну шкоду майну потерпілого становить 130 000 грн.. Згідно висновку експерта автотоварозначного дослідження автомобіля «Renault Laguna», д/з НОМЕР_2 від 29.06.2021 року №19/21-Е, вартість матеріального збитку автомобіля на момент ДТП складає 100 397 грн. 14 коп., вартість відновленого ремонту автомобіля складає 175 765 грн. 07 коп.. Крім того, позивач зазнав моральну шкоду яку оцінює у 25 000 грн..

Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 про відшкодування в солідарному порядку матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспртної пригоди.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2022 року цивільна справа №495/275/22 за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю ««Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 про відшкодування в солідарному порядку матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспртної пригоди, передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О..

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 18.01.2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 17.04.2023 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору залучено Моторне (транспортне) страхове бюро України.

30.10.2023 року представник позивача адвокат Гербей А.А. звернувся до суду з заявою про зміну підстав позову та просив стягнути в солідарному порядку з товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 100 397 грн. та моральну шкоду у розмірі 25 000 грн., яка завдана внаслідок дорожньо-транспртної пригоди.

Представник позивача адвокат Гербей А.А. в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі посилаючись на обставини, які зазначені в позові, просив задовольнити позов та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник Моторного (транспортне) страхового бюро України в судове засідання не зявився, надав письмові пояснення з яких вбачається, що відповідно до норм матеріального права обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію - товариство з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ» до завершення процедури ліквідації, також просив справу розглядати у відсутність представника.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило.

Представник товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ» в судове засідання не зявився, повідомлявся, шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, повідомлявся, шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Відповідно до ч.1, 2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, відзив, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Судом встановлено, що 12.04.2021 року о 08.15 год. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Renault Kangoo», д/з НОМЕР_1 біля будинку №61 по вул.Соборній, м.Білгород-Дністровський Одеської області, при виїзді на вул.Першотравнева на нерегульоване перехрестя, не надав перевагу в русі автомобілю «Renault Kangoo», д/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та скоїв зіткнення, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2021 року, справа №495/2808/21 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копію вказаної постанови.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно правові відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент скоєння дорожньо транспортної пригоди була застрахована у товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ» на підставі полісу №АО2419954 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.06.2020 року. З полісу №АО2419954 вбачається, що страхова сума за заподіяну шкоду майну потерпілого становить 130 000 грн..

Третя особа ОСОБА_3 , як власник автомобілю «Renault Kangoo», д/з НОМЕР_2 17.05.2021 року зверталась до товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ» із заявою про страхове відшкодування.

Згідно висновку експерта автотоварозначного дослідження автомобіля «Renault Laguna», д/з НОМЕР_2 від 29.06.2021 року №19/21-Е, вартість матеріального збитку автомобіля на момент ДТП складає 100 397 грн. 14 коп., вартість відновленого ремонту автомобіля складає 175 765 грн. 07 коп..

Враховуючи, що відповідно до полісу №АО2419954 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума становить 130 000 грн., отже страхове відшкодування, яке підлягає стягненню з товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ» на користь позивача ОСОБА_4 складає 100 397 грн. 14 коп. у межах страхового ліміту. Відтак, визначений розмір матеріальної шкоди не перевищує ліміту відповідальності, встановленого у полісі.

Щодо відшкодування матеріального збитку в солідарному порядку суд зазначає наступне.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За правилом передбаченим ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Також, п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідачів матеріальної шкоди в солідарному порядку, то суд вважає їх необґрунтованим та безпідставними, зважаючи на таке.

Товариство з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ» уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності, взяло на себе зобов`язання у межах страхової суми відповідати за шкоду, заподіяну страхувальником третій особі.

Відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Згідно ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Чинне законодавство не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, майну потерпілого, зважаючи на що правові підстави для солідарного стягнення з відповідачів страхового відшкодування відсутні.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодування шкоди, заподіяної третій особі» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відповідно до ст.66 Закону України «Про страхування» ліквідація страховика у разі прийняття Регулятором рішення про застосування до страховика заходу впливу у вигляді анулювання ліцензії страховика з підстав, не пов`язаних з віднесенням страховика до категорії неплатоспроможних, здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України.

Прийняття Регулятором рішення про застосування до страховика заходу впливу у вигляді анулювання ліцензії страховика з підстав, визначених пунктами 2-13,15 частини другоїстатті 123 цього Закону, є підставою для звернення Регулятора до господарського суду з позовом про ліквідацію страховика.

Ліквідація страховика у разі прийняття Регулятором рішення про віднесення страховика до категорії неплатоспроможних та про анулювання ліцензії страховика здійснюється відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства.

Прийняття Регулятором рішення про віднесення страховика до категорії неплатоспроможних та про анулювання ліцензії страховика відповідно до частини першої статті 123 цього Закону є підставою для звернення Регулятора до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство страховика.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань товариство з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ» перебуває в стані припинення на підставі рішення засновників щодо припинення юридичної особи. Дата запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи 17.08.2022 року. Строк для заявлення вимог - 17.10.2022 року. Номер запису 058040894.

Згідно з вимогами п.20.2, 20.3 ст.20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

У пункті 41.1 ст.40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У пунктах 52.1., 52.5 ст.52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ. Виключення страховика з членів МТСБУ та/або позбавлення статусу повного члена МТСБУ здійснюється рішенням загальних зборів членів МТСБУ за поданням дирекції МТСБУ з таких підстав: д) ліквідація страховика - члена МТСБУ як юридичної особи; е) наявність заборгованості страховика - члена МТСБУ з оплати перестрахувальних платежів за договорами перестрахування, укладеними відповідно до вимог МТСБУ, понад шість місяців. Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п.51.7 ст. 51 зазначеного Закону у разі ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним (банкрутом) відповідно до закону страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування.

Відповідно до ст.248 ГК України у разі ліквідації суб`єкта господарювання до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вноситься відповідний запис.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що товариство з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ» перебуває в стані припинення та на даний момент відомості щодо його ліквідації або банкротстві у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні.

На думку суду, внесення рішення засновників про прийняття загальними зборами страховика рішення про припинення юридичної особи не свідчить про повне її припинення, оскільки це лише перший етап ліквідації. У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про ліквідацію юридичної особи.

У силу вимог ст.52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеним ним договором з відповідачем.

Відповідно до ст.65 Закону України «Про страхування» при виході страховика з ринку виконання страхового портфеля передбачає виконання страховиком всіх зобов`язань, пов`язаних із здійсненням страхової діяльності, у тому числі перед застрахованими особами, вигодонабувачами, страхувальниками та іншими кредиторами страховика, крім субординованого боргу.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що незважаючи на те, що товариство з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ» позбавлено ліцензії та перебуває в стані припинення, проте зобов`язано виконати всі договірні зобов`язання з відшкодування шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Суд вважає доведеним настання страхового випадку, невиконання протягом встановленого строку відповідачем своїх обов`язків як страховика і позивачем доведена сума для відшкодування.

Враховуючи, що відповідно до полісу №АО2419954 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума становить 130 000 грн., отже страхове відшкодування, яке підлягає стягненню з товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ» на користь позивача ОСОБА_4 складає 100 397 грн. 14 коп. у межах страхового ліміту, відтак, визначений розмір матеріальної шкоди не перевищує ліміту відповідальності, встановленого у полісі.

Тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП до товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ» підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідачів моральної шкоди в солідарному порядку, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц (провадження №14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

В обґрунтування цієї частини позовних вимог, позивач ОСОБА_1 зазначив, серед іншого, про те, що моральна шкода полягала у тому, що внаслідок пошкодження автомобіля він не мав можливості користуватися ним, що вплинуло на його психологічний стан, створило дискомфорт, змінився ритм життя, з`явились додаткові клопоти, витрачав кошти на відновлення автомобіля та моральну шкоду оцінює у 25 000 грн..

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі №761/14285/16-ц, участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до моральних страждань.

Визначаючи розмір моральної шкоди судом враховано моральний стан позивача, який в результаті пошкодження автомобіля внаслідок ДТП отримав стрес, що призвело до душевних страждань, порушило ритм його життя. Керуючись принципом справедливості, виваженості, розумності, суд бере до уваги, що внаслідок вчинення неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 , що встановлено постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2021 року, справа №495/2808/21, позивач ОСОБА_1 дійсно зазнав моральних страждань.

Проте виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню позивачу ОСОБА_1 підлягає моральна шкода, завдана в результаті ДТП у розмірі 15 000,00 грн.. Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення позовних вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди і не призводить до його збагачення.

Щодо стягнення моральної шкоди з товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕСс.АЙй», то відпоідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодування шкоди, заподіяної третій особі» страхова компанія відшкодовує моральну шкоду у випадку завдання шкоди здоров`ю. Шкоди здоров`ю позивача не заподіяно.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1 757,65 грн., що підтверджується квитанцією від 17.01.2022 року, витрати пов`язанні із залученням експерта та проведення висновку у розмірі 3 400 грн., що підтверджується квитанцією від 27.05.2021 року та витрати за послуги евакуатора з місця ДТП у розмірі 500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 12.04.2021 року, загальний розмір складає 5 657 грн. 65 коп..

Щодо відшкодування судових витрат на правничу допомогу суд відмовляє з наступних підстав.

У ЦПК України визначено види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналіз змісту наведеної частини статті дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

В заяві про зміну півдстав позову представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Гербей А.А. зазначив, що попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат на правничу допомогу у суді складає 30 000 грн. та зазначив, що докази сплати витрат на правничу допомогу будуть надані пізніще. Разом з цим, до ухвалення рішення судом та протягом п`яти днів після ухвалення рішення ні позивачем, ні його представником, суду не були надані докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у суді.

Керуючись ст.ст.4, 5, 14, 12-13, 81, 128, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування в солідарному порядку матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспртної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Ю.Ес.Ай», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 матеріальну шкоду у розмірі 100 397 грн. завданої внаслідок дорожньо-транспртної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 моральну шкоду у розмірі 15 000 грн..

Стягнути в солідарному порядку з товариства з додатковою відповідальністю «Ю.Ес.Ай», , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 судові витрати у розмірі 5 657 грн. 65 коп..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.Д.Анісімова