ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7975/24 Номер провадження 22-ц/814/1435/25Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіна О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Пилипчук Л.І.,

розглянула в судовому засіданні у м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 січня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 року його позов було задоволено та визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо складення та надання до ГУ ПФУ в Полтавській області довідки від 20.05.2024 №ФП63453/7215 про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 із зазначенням у них надбавки за особливості проходження служби, надбавки за класну кваліфікацію, надбавку за службу в умовах режимних обмежень, премії визначених виходячи з грошового забезпечення станом на 05.03.2019.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 підготувати та надати до ГУ ПФУ у Полтавській області зазначено довідку у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Посилаючись на тривалу протиправну бездіяльність відповідача, що призвела до його страждань та відчуття розпачу і невпевненості, просив стягнути з Держави Україна в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з його необґрунтованості та недоведеності позивачем правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Зазначав, що 03.10.2024 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив ОСОБА_1 , що перегляд розміру грошового забезпечення проведено на підставі рішення суду Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 року по справі №440/7764/24 з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вважає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги, що протиправними діями відповідача він був позбавлений права на своєчасне отримання пенсії, що змусило його, як людину похилого віку, хвилюватись за своє забезпечення, призвело до погіршення здоров`я, викликало відчуття розпачу та обурення, а відтак по справі наявні всі підстави для відшкодування йому моральної шкоди в заявленому розмірі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо складення та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідки від 20.05.2024 №ФП63453/7215 про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 із зазначенням у них надбавки за особливості проходження служби, надбавки за класну кваліфікацію, надбавку за службу в умовах режимних обмежень премії визначених виходячи з грошового забезпечення станом на 05.03.2019. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, в тому числі, надбавки за особливості проходження служби у розмірі (65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років); надбавки за службу в умовах режимних обмежень (10% посадового окладу); надбавки за класну кваліфікацію (5% посадового окладу); премії (35% посадового окладу), які обчислені із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 рік. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення набрало законної сили.

Зазначене рішення було виконано ІНФОРМАЦІЯ_3 03.10.2024 шляхом перегляду розміру грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Звертаючись до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди, позивач вказував, що внаслідок протиправних дій відповідача він не дотримав відповідні надбавки за особливості проходження служби, за службу в умовах режимних обмежень, за кваліфікацію та премії, які безпідставно обраховувались відповідачем виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року, а не з такого ж мінімуму, встановленого на 1 січня кожного календарного року.

Вважає, що такими діями, відповідач позбавив його права на отримання єдиного джерела існування пенсії, що негативно позначилось на його самопочутті, призвело до душевних страждань, у зв`язку з чим ним заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Відмовляючи у задозволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог, ним не доведено спричинення йому моральної шкоди, яку він описав своїми емоціями у вигляді почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю та гніву внаслідок не виконання рішення суду.

При цьому, суд вказав на добровільне виконання відповідачем рішення адміністративного суду, відразу як воно набрало чинності, що не заперечується самим позивачем, який не довів в ході розгляду справи настання для нього негативних наслідків.

Колегія суддів погоджується з даним судовим рішення виходячи з наступного.

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Для деліктних відносин є характерним застосування презумпції вини заподіювача шкоди, проте усі інші умови застосування такого виду цивільно-правової відповідальності підлягають доведенню у повному обсязі позивачем, який наполягає на наявності підстав для задоволення такого позову.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що спричинення моральної шкоди позивач пов`язує з діями відповідача, який на виконання попереднього рішення адміністративного суду від 16.04.2024 надіслав пенсійному органу довідку про грошове зобов`язання від 20.05.2024 для здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2021, в якій всі надбавки обрахував, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач, як військовий пенсіонер, оскаржив їх до Полтавського адміністративного суду, подавши в липні 2024 року адміністративній позов, який вже в серпні 2024 року був частково задоволений і яким визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_5 по складенню та наданню до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідки від 20.05.2024 №ФП63453/7215 про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 р.

Таким чином, до предмета доказування в даній справі відноситься доведення позивачем спричинення йому моральної шкодим внаслідок протиправних дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювала та вини останнього в її заподіянні.

З вказаних позивачем обставин вбачається, що вказану довідку на виконання рішення Полтавського адміністративного суду від 16.04.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_3 склав та направив 20.05.2024 р., тобто відразу після набрання рішення законної сили.

Не погоджуючись з такими діями відповідача ОСОБА_1 оскаржив їх, подавши в липні 2024 року адміністративний позов, який рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 був частково задоволений та визнано протиправними дії відповідача по складанню та направленню вказаної довідки до Пенсійного фонду.

Після набрання зазначеним рішенням законної сили, ІНФОРМАЦІЯ_3 склав і направив до ГУ ПФУ в Полтавській області нову довідку від 03.10.2024 №ФП63453/15181 про грошове забезпечення позивача станом на 01.01.2021 року.

А вже в листопаді 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування йому моральної шкоди.

Зазначений перебіг подій знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи в суді першої інстанції, який вірно вказав, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди та наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювала, що виключає покладення на ІНФОРМАЦІЯ_3 обв`язок по її відшкодуванню.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують зазначені висновки суду першої інстанції.

Так, твердження апелянта про те, що суд залишив поза увагою настання для нього негативних наслідків, оскільки він був позбавлений права на своєчасне отримання пенсії, що привело до його душевних страждань та інших хвилювань, не можуть розглядатись як підстава для скасування судового рішення з огляду на наступне.

При даних правовідносинах для настання деліктної відповідальності на підставі статті 1167 ЦК України необхідною є наявність складу правопорушення, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. Водночас такі твердження позивача про наявність у нього моральних страждань не ґрунтуються на вимогах статті 82 ЦПК України та підлягають доведенню позивачем на загально визначених підставах згідно зі статтею 81 ЦПК України.

Таким чином, сам факт визнання рішенням адміністративного суду протиправними дії відповідача по складанню та направленню до пенсійного орану вищевказаної довідки від 20.05.2024 не може розглядатись як безумовна та достатня підстава для стягнення з нього моральної шкоди на користь позивача.

Оскільки в кожному випадку останній має обґрунтувати та довести заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків, настання певних негативних наслідків, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Також в даному випадку, звертає на себе увагу недовготривалість існування порушення прав позивача, що вбачається з хронології викладених ним обставин в позовній заяві та своєчасне відновлення його прав рішення Полтавського адміністративного суду від 22.08.2024, що також необхідно розглядати як сатисфакцію для задоволення прав та інтересів останнього.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 березня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Л.І. Пилипчук