ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

14 березня 2025 року

м. Харків

справа № 635/10142/21

провадження № 22-ц/818/1117/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», треті особи приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», в особі представника Довгаль Володимира Вікторовича на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2024 року в частині судових витрат, постановлену суддею Назаренко О.В.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», треті особи приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, в якому просить визнати виконавчий напис №1116219 від 29 грудня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 30156,60 гривень таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витирати по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень з банківською комісією 50 гривень, судовий збір за подачу позову у розмірі 454 гривень з банківською комісією 50 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 20000 гривень.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано виконавчий напис №1116219 від 29 грудня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 30156,60 гривень таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на користь ОСОБА_1 витирати по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень з банківською комісією 50 гривень, судовий збір за подачу позову у розмірі 454 гривень з банківською комісією 50 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 20000 гривень.

В апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» просить рішення суду скасувати в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 20000 грн, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що при прийняті рішення мали місце неповне з`ясування обставин, неправильна оцінка доказів, що мають значення для справи, невідповідність норм матеріального права, Товариство не погоджується та вважає, що задоволені судом вимоги Позивача в частині витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн., є безпідставними та завищеними. Вказує, що з наданого Позивачем Договору про надання правової допомоги від 08.12.2021 року визначено п. 3 Договору, що «Оплата праці - угода сторін». При цьому в матеріалах справи відсутній додатковий договір чи «Угода сторін» щодо погодження умов (пунктів), що конкретно визначають порядок та суми оплати послуг наданих адвокатом. Отже, за відсутності в договорі обумовленого розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру такого гонорару. Звертає увагу на те, що у найменування робіт включено такий вид послуг як: «Заключение договора об оказании правовой помощи» який насправді містить лише 6 пунків, більшість з яких юридично неточні та незначимі однак представник Позивача умисно завищує витрачений час на укладення даного договору, що в свою чергу взагалі процесуально не передбачено законодавством щодо включення в такий перелік. Наголошує, що жодного належного підтверджуючого доказу щодо сплати коштів Позивачем на банківський рахунок адвоката Бєлай С.В. у вигляді квитанції чи платіжного доручення із банківською відміткою не надано. Вважає, що оскільки Позивачем не надано належних доказів, які підтверджують понесення витрат на правничу допомогу, на підставі ст. 141 ЦПК України (із урахуванням правового висновку, викладеного у постанові від 01 грудня 2021 року справа № 641/7612/16-ц (провадження № 61-15529св21)) не підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. Суд першої інстанції порушив правила оцінки доказів та не врахував подане Товариством клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, що є суттєвим для правильного вирішення справи. Звертає увагу, що написання позовної заява представником Позивача не потребувало особливих знань, позовна заява є типовою у даній категорії справ яка міститься на 2-ох аркушах та опублікована на різних безкоштовних офіційних сайтах як приклад для написання. Аналізуючи позовну заяву та інші вчинені дії адвоката з надання правничої допомоги Позивачу на предмет складності, обсягу та часу, витраченого для його складання, Товариство вважає, що заявлений Позивачем розмір витрат на правничу допомогу в суд є явно неспівмірним та завищеним зі складністю справи, обсягом виконаних робіт. Враховуючи вище викладене, надання правничої допомоги адвокатом у даній справі зводилося до складання та подання позовної заяви, з мінімальною кількістю доказів. Окрім того, надано виключно копію роздруківки постанови приватного виконавця, отриману через автоматизовану систему виконавчого провадження, що вкотре підтверджує щодо понесення мінімальних затрат та часу на отримання та підготовки документів для оскарження. Просить Суд також врахувати, що спір між сторонами стосується немайнових правовідносин. Справа не складає значного публічного інтересу, і не є складною.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 січня 2025 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що вказані витрати підтверджені належними доказами.

Проте колегія суддів не може повністю погодитись із таким висновком з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до умов Договору про надання правової допомоги від 08 грудня 2021 року, ОСОБА_1 доручила, а адвокат Бєлай С.В. прийняв на себе зобов`язання, пов`язані із наданням правової допомоги Коваленко О.В. Оплата праці-угода сторін, строк дії договору- до 08.12.2022.

Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт від 22 грудня 2021 року послуги, передбачені договором про надання правової допомоги від 08.12.2021 року виконані, до сплати 20000 грн. із розрахунку 2000,00 грн за годину роботи.

На підтвердження факту оплати суду надана квитанція до прибуткового касового ордеру №59 від 22.12.2021.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Матеріали справи містять достатньо доказів того, що між ОСОБА_1 та адвокатом Бєлай С.В. укладено договір про надання правової допомоги від 08 грудня 2021 року, який виконано, оплдата за послуги адвоката здійснена.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, можна дійти висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту за явлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 27 липня 2022 року у справі №686/28627/18, провадження №61-3410св20, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін.

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату.

Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява № 37083/03, пункт 106).

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціну позову та (або) значенням справи для сторони.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 706/199/22 (провадження № 61-9325ск22).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Авентус Україна» подало до суду відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, зазначало про зменшення витрат на правову допомогу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у повному обсязі за відсутності оцінки доводів відповідача щодо зменшення розміру витрат.

Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, та виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що заявлені представником позивача сума є надмірною та не співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню в суді першої інстанції необхідно зменшити.

Враховуючи невелику складність справи, обгрунтовані заперечення відповідача, колегія суддів доходить висновку про те, що представник позивача не довів, що визначений ним розмір правової допомоги повною мірою відповідає принципам розумності та співмірності.

При цьому колегія суддів вважає, що стягнення витрат на правову допомогу в сумі 7000 грн забезпечуватиме баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим, рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2024 року в частині розподілу судових витрат на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України слід змінити, зменшити стягнуту з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу з 20000 грн до 7 000 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», в особі представника Довгаль Володимира Вікторовича задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2024 року в частині розподілу судових витрат на правову допомогу - змінити, зменшити стягнуту з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу з 20000 грн до 7 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова