Справа № 273/161/25
Провадження № 2/273/537/25
У х в а л а

про залишення без руху

17.03.2025 року суддя Баранівського районного суду Житомирської області Бєлкіна Д. С. , вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Полянківської селищної ради Баранівського району Житомирської області за ктовим записом № 31 від 21.11.2014 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 , неповнолітню доньку залишити для подальшого проживання до її повноліття з нею, залишити шлюбне прізвище, а також звільнити її від сплати судового збору.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач просила про звільнення її від сплати судового збору за подання зазначеної заяви у зв`язку із скрутним матеріальним станом.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При зверненні до суду з вимогою про відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору, особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження обставин, які слугують підставами, передбаченими чинним законодавством, для задоволення такого роду клопотань. Водночас відсутність таких доказів чи їх неналежність є підставою для відмови в задоволенні заяви про відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

Єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Позивачем надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року, копію форми ОК-5 з даними за 2014, 2015, 2018, 2019 та 2020 роки. Будь-які інші докази матеріального стану заявника відсутні.

Водночас, вищевказані докази не є такими, що підтверджують об`єктивно майновий стан позивача й відповідно не доказують, що її майновий стан на даний час у повному обсязі чи частково перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відтак, наявних в матеріалах справи доказів недостатньо для ствердження про незадовільний майновий стан позивача й, відповідно, необхідності її звільнення з цих підстав від сплати судового збору суду.

З метою забезпечення належного балансу між інтересами держави у стягненні судового збору та інтересами позивача на судовий захист, а також те, що сума сукупного доходу за попередній до звернення до суду рік визначається не лише даними, які вказала позивач , суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за подання даної позовної заяви.

У ст. 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Варто зазначити, що відмова у задоволенні заявленого клопотання не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Судом також враховано той факт, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За таких обставин, подана позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням терміну для усунення її недоліків, а саме для сплати судового збору.

Згідно пп. 3 п. ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки, станом на 01.01.2025 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 грн, тому судовий збір за подання даної заяви складає 1211,20 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Надати позивачу 10-денний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків заяви, а саме сплати судового збору в сумі 1211,20 грн, за такими платіжними реквізитами: код класифікації доходів бюджету: 22030101, рахунок: UA0006713, назва рахунку: Судовий збір (ДСА України, 050), назва отримувача: ГУК у Житомирській області /ТГ м. Баранівка/22030101, код отримувача : 37976485 .

Роз`яснити позивачу право протягом десяти днів з дня отримання ухвали усунути вищевказані недоліки, шляхом подання заяви з додержанням вимог встановлених ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. С. Бєлкіна