Суддя Попова В. О.
Справа № 644/9739/24
Провадження № 2/644/559/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 березня 2025 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Попової В.О.,

за участю секретаря судового засідання Плаксій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

У С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі представника Киричук Г.М., яка діє на підставі довіреності, звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 99 860 грн 05 коп. станом на 09.09.2024, з яких: за кредитним договором № 901 від 24.02.2020 в розмірі 47 080 грн 28 коп.; за кредитним договором № 301 від 21.10.2020 в розмірі 15 446 грн 86 коп.; за кредитним договором № 601 від 24.06.2021 в розмірі 37 332 грн 91 коп. Крім того просить судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. стягнути з відповідача.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що між АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладені кредитні договори: 24.02.2020 кредитний договір № 901, згідно якого позичальнику видано кредит у сумі 32 600 грн 00 коп.; 21.10.2020 кредитний договір № 301 згідно якого позичальнику видано кредит у сумі 20 000 грн 00 коп.; 24.06.2021 кредитний договір № 601, згідно якого позичальнику видано кредит у сумі 29 600 грн 00 коп. У зв`язку з тим, що відповідач кредитні зобов`язання належним чином не виконує довготривалий строк, станом на 09.09.2024 утворилась заборгованість: за кредитним договором № 901 від 24.02.2020 в розмірі 47 080 грн 28 коп., з яких 32 522 грн 92 коп. заборгованості за кредитом, 14 557 грн 36 коп. заборгованість процентами; за кредитним договором № 301 від 21.10.2020 в розмірі 15 446 грн 86 коп., з яких 7 333 грн 85 коп. заборгованості за кредитом, 1 грн 59 коп. заборгованість процентам, 8 111 грн 42 коп. заборгованість за комісією; за кредитним договором № 601 від 24.06.2021 в розмірі 37 332 грн 91 коп., з яких 22 313 грн 87 коп. заборгованості за кредитом, 5 грн 20 коп. заборгованість процентами, 15 013 грн 84 коп. заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості склала 99 860 грн 05 коп., яку до теперішнього часу відповідач добровільно не сплатив, що є порушенням законних прав та інтересів ПАТ «ПУМБ», у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача зазначений розмір заборгованості за кредитними договорами, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2024 року позовна заява прийнята, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просять розгляд справи проводити без участі позивача, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток в електронний кабінет, про що свідчать довідки про доставку, наявні в матеріалах справи.

10.12.2024 через канцелярію суду засобами електронного зв`язку від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення судового засідання, призначеного на 10.12.2024, оскільки у нього відсутній час для ознайомлення з матеріалами справи і він не має можливості забезпечити на зазначену дату представництво в судовому засіданні, а тому позбавлений можливості ефективно реалізувати свої права та обов`язки (а.с. 71).

04.02.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 04.02.2025, зазначивши що він зацікавлений в розгляді справи, але не може прибути в судове засідання. Просить відкласти розгляд справи з метою врегулювання спору між сторонами шляхом переговорів та надання можливості вирішити питання між учасниками процесу щодо укладення мирової угоди (а.с. 76).

Інших заяв, клопотань тощо від відповідача до суду не надходило. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі не повідомлення суду про причини неявки, вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень чи спростування доводів позивача, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд за згодою представника позивача розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 24.02.2020 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання останнім заяви № 901 про приєднання до цього Договору. Згідно умов якого ОСОБА_1 просив банк відкрити на його ім`я поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні, надати кредитну картку миттєвого випуску НОМЕР_2 та встановити на його поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 7 000 грн з відсотковою реальною річною процентною ставкою 47,88%. Зазначена заява підписана особисто ОСОБА_1 (а.с. 7).

За змістом вказаної заяви № 901, вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах.

Одночасно з підписанням заяви № 901, сторонами підписано паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), в якому зазначені умови надання споживчого кредиту, аналогічно викладені в заяві № 901 (а.с. 8).

Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту по Договору № 901 від 24.02.2020, ОСОБА_1 кредитний ліміт неодноразово змінювався, а саме: 17.11.2020 збільшено до 10 000 грн 00 коп., 18.03.2021 збільшено до 14 600 грн 00 коп., 22.04.2021 збільшено до 20 600 грн 00 коп., 16.06.2021 збільшено до 32 600 грн 00 коп. (а.с. 9).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 901 від 24.02.2020, вбачається, що станом на 09.09.2024 у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 47 080 грн 28 коп., яка складається з: 32 522 грн 92 коп. заборгованість за сумою кредиту, 14 557 грн 36 коп. заборгованість за відсотками (а.с. 11-16).

Крім того, 21.10.2020 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання останнім заяви № 301 про приєднання до цього Договору.

За змістом вказаної заяви № 301 від 21.10.2020 вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при акцептуванні ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку).

В зазначеній заяві оговорені всі умови надання споживчого кредиту, а саме: сума 20 000 грн, строк 24 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99%, розмір процентної ставки 0,01 %, схема повернення кредиту: ануїтетна (рівними платежами), також узгоджено спосіб надання споживчого кредиту та графік платежів, в якому зазначена річна процентна ставка 107.1141%, загальні витрати за споживчим кредитом 19 153 грн 94 коп., загальна вартість кредиту 39 153 грн 94 коп. (а.с. 17).

Одночасно з підписанням заяви № 301 від 21.10.2020, сторонами підписано паспорт споживчого кредиту (Кредит на загальні ціли GP Standart ВСЕЯСНО ТОР (24) банківський переказ, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, в якому зазначені умови надання споживчого кредиту, аналогічно викладеному в заяві № 301 від 21.10.2020 (а.с. 18).

Встановлено, що банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 20 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 21.10.2020, де отримувачем зазначений ОСОБА_1 (а.с. 19).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 301 від 21.10.2020, вбачається, що станом на 09.09.2024 у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 15 446 грн 86 коп., яка складається з: 7 333 грн 85 коп. заборгованість по сумі кредиту, 1 грн 59 коп. заборгованість по процентам, 8 111 грн 42 коп. заборгованість по комісії (а.с. 20-23).

Крім того, 24.06.2021 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання останнім заяви № 601 про приєднання до цього Договору.

За змістом вказаної заяви № 601 від 24.06.2021 вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при акцептуванні ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку).

В зазначеній заяві оговорені всі умови надання споживчого кредиту, а саме: сума 29 600 грн, строк 24 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір процентної ставки 0,01 % річних, схема повернення кредиту: ануїтетна (рівними платежами), також узгоджено спосіб надання споживчого кредиту та графік платежів, в якому зазначена річна процентна ставка 76.8753%, загальні витрати за споживчим кредитом 21 243 грн 81 коп., загальна вартість кредиту 50 843 грн 81 коп. (а.с. 24-26).

Одночасно з підписанням заяви № 601 від 24.06.2021, сторонами підписано паспорт споживчого кредиту (Кредит на загальні ціли GP Х-cell ВСЕЯСНО2.99 (24) без довідки банківський переказ, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, в якому зазначені умови надання споживчого кредиту, аналогічно вказаному в заяві № 601 від 24.06.2021 (а.с. 27).

Встановлено, що банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 29 600 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 24.06.2021, де отримувачем зазначений ОСОБА_1 (а.с. 28).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 601 від 24.06.2021, вбачається, що станом на 09.09.2024 у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 37 332 грн 91 коп., яка складається з: 22 313 грн 87 коп. заборгованість по сумі кредиту, 5 грн 20 коп. заборгованість по процентам, 15 013 грн 84 коп. заборгованість по комісії (а.с. 29-31).

09.09.2024 АТ «ПУМБ» направив на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань за кредитними договорами: за № 901 - сума до сплати 47 080 грн 28 коп., за № 301 сума до сплати 15 446 грн 86 коп., за № 601 сума до сплати 37 332 грн 91 коп., в якій вимагає виконати зобов`язання перед АТ «ПУМБ», а саме погасити заборгованість в загальному розмірі 99 860 грн 05 коп. протягом тридцяти днів з дня отримання цього листа. Вимогу відповідач не виконав, заборгованість не сплатив.

Відтак, суд приходить до висновку, що встановлені вище обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 прав позивача на належне виконання боржником своїх зобов`язань.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до положень ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ч. 1 ст. 610 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За вимогами ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Положеннями ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так, суд встановив, що дійсно ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення.

На час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про добровільне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку.

Виходячи з викладеного, судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання за кредитними договорами: № 901 від 24.02.2020, № 301 від 21.10.2020, № 601 від 24.06.2021, з умовами якого він погодився, та приходить до висновку про обґрунтованість задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за договором № 901 від 24.02.2020 у розмірі 47 080 грн 28 коп., яка складається з: 32 522 грн 92 коп. заборгованість за сумою кредиту, 14 557 грн 36 коп. заборгованість за відсотками; за кредитним договором № 301 від 21.10.2020 у розмірі 7 335грн 44 коп., яка складається з: 7 333 грн 85 коп. заборгованість по сумі кредиту, 1 грн 59 коп. заборгованість за процентами; за кредитним договором № 601 від 24.06.2021 у розмірі 22 319 грн 07 коп., яка складається з: 22 313 грн 87 коп. заборгованість по сумі кредиту, 5 грн 20 коп. заборгованість по процентам.

Одночасно з цим, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення комісії в розмірі 8 111 грн 42 коп. за кредитним договором № 301 від 21.10.2020 та комісії в розмірі 15 013 грн 84 коп. за кредитним договором № 601 від 24.06.2021 є необґрунтованими виходячи з такого.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно зі статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

В той же час, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що «згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи сторони обумовили наступні розміри комісій за обслуговування кредитної заборгованості, а саме: в заяві № 301 від 21.10.2020 у розмірі 3.99%, в заяві № 601 від 24.06.2021 у розмірі 2.99%.

Зі змісту кредитних договорів № 301 від 21.10.2020 та № 601 від 24.06.2021 вбачається, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Матеріали справи також не містять доказів, що споживач погодив перелік таких послуг та користувався ними.

Враховуючи те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону «Про споживче кредитування», позивачу встановлено щомісячну плату за послуги з обслуговування кредитної заборгованості, які умовами договору не конкретизовано, а споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

За таких обставин умови кредитних договорів № 301 від 21.10.2020 та № 601 від 24.06.2021 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісії за обслуговування кредитної заборгованості розмірі 3.99% та 2.99% відповідно є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому в задоволенні цих вимог необхідно відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13липня 2022 року в справі №496/3134/19.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії по кредитному договору № 301 від 21.10.2020 в розмірі 8 111 грн 42 коп. та по кредитному договору № 601 від 24.06.2021 в розмірі 15 013 грн 84 коп. суд відмовляє з підстав їх необґрунтованості.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп., сплаченого ним при подачі позову, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності стягнення судового збору вважає необхідним стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1 861 грн 43 коп. (76 734 грн 79 коп./99 860 грн 05 коп.*2 422 грн 40 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 95, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Акціонерного Товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , реєстрація місця проживання/перебування: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного Товариства «Перший український міжнародний банк» (, вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070) заборгованість: за кредитним договором № 901 від 24.02.2020 в розмірі 47 080 (сорок сім тисяч вісімдесят) грн 28 коп., з яких 32 522 грн 92 коп. заборгованості за кредитом, 14 557 грн 36 коп. заборгованість процентами; за кредитним договором № 301 від 21.10.2020 в розмірі 7 335 (сім тисяч триста тридцять п`ять) грн 44 коп., з яких 7 333 грн 85 коп. заборгованості за кредитом, 1 грн 59 коп. заборгованість процентам; за кредитним договором № 601 від 24.06.2021 в розмірі 22 319 (двадцять дві тисячі триста дев`ятнадцять) грн 07 коп., з яких 22 313 грн 87 коп. заборгованості за кредитом, 5 грн 20 коп. заборгованість процентами, всього 76 734 (сімдесят шість тисяч сімсот тридцять чотири) грн 79 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , реєстрація місця проживання/перебування: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного Товариства «Перший український міжнародний банк» (, вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 861 (одна тисяча вісімсот шістдесят одна) грн 43 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення (заочне) складено 17.03.2025.

Суддя В.О. Попова