Справа № 462/9707/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючого судді Боровкова Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача через систему «Електронний суд» скерувала до суду позов, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість, яка виникла на підставі договору факторингу № 24.05/2024 на загальну суму 143678,00 грон., яка складається з основного боргу (суми кредиту) в розмірі 19900,00 грн., суми за процентами нарахованих первісним кредитором - 99898,00 грн., суми за процентами нарахованих позивачем за 60 календарних днів 23880,00 грн.; заборгованість, яка виникла на підставі договору факторингу № 27.05/2024 на загальну суму 39850,00 грон., яка складається з основного боргу (суми кредиту) в розмірі 10000,00 грн., суми за процентами нарахованих первісним кредитором - 17910,00 грн., суми за процентами нарахованих позивачем за 60 календарних днів 11940,00 грн.;

Свої вимоги мотивує тим, що 12 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 7062215, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит на суму 10000 грн, строком на 364 дні, процентною ставкою 1,99% в день. Крім цього, 14 вересня 2023 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3980054 про надання позики в розмірі 19900,00 грн. строком на 360 днів, зі сплатою 2 % від суми позики в день. 24 травня 2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №24.05/2024, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3980054 від 14 вересня 2023 року. Також, 27 травня 2024 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №27.05/2024, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7062215 від 12 вересня 2023 року. Проте, відповідач у добровільному порядку вищевказану заборгованість погашати не має намір. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат Завада Т.Р. подав до суду відзив, в якому позов визнав частково, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 29900,00 грн., яка складається з суми позичених ОСОБА_1 кредитних коштів за двома кредитними договорами. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, то повідомив, що такі нараховувалися йому неправомірно, оскільки він є інвалідом війни 2 групи, а відтак в силу вимог частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як первісний, так і новий кредитор незаконно нарахували йому проценти за користування кредитними коштами /а.с.177-181/.

Представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що у кредитних договорах, укладених між відповідачем та первісними кредиторами передбачено нарахування процентів за користування кредитних коштів, і тому вимога про стягнення заборгованості зі сплати процентів є обґрунтованою, просить позов задовольнити /а.с.194-201/.

29 січня 2025 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі /а.с.161/.

30 січня 2025 року відповідач подав клопотання про слухання справи з викликом сторін /а.с.170/.

30 січня 2025 року ухвалою суду у задоволені вищевказаного клопотання відповідача було відмовлено /а.с.171/.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 7062215 /а.с.27-31/. Згідно з умовами вказаного договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалось надати ОСОБА_1 кредит на суму 10000 грн, а він зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Строк кредиту 364 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 28 днів (пункти 1.3,1.4 кредитного договору).

Відповідно до пункту 1.5 кредитного договору тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховується проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту.

У пунктах 2.1 та 2.4 кредитного договору зазначено, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки вказаної споживачем кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна» за укладеним договором № 7062215 від 12 вересня 2023 року з ОСОБА_1 станом на 26 травня 2024 заборгованість відповідача становить 27910,00 грн, з яких 10000,00 грн - тіло кредиту, 17910,00 грн проценти за користування кредитом. При цьому, з аналізу вказаного розрахунку вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» припинила нараховувати відсотки за користування кредитом з 11 грудня 2023 року /а.с.53-59/.

Крім цього, 14 вересня 2023 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3980054, з гідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 19900,00 грн, строком на 360 днів, зі сплатою 2 % від суми позики в день (пункти 1.2-1.4 кредитного договору /а.с.34-42/.

Згідно з листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 31 травня 2024 року товариство повідомило ТОВ «Лінеура Україна» про успішне перерахування грошових коштів у зв`язку з наданням послуг з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Зокрема на картку, що містить такі ж перші 6 цифр та останні 4 цифри, як картка відповідача, зазначена ним в кредитному договорі, перераховано 19900,00 грн 14 вересня 2023 року /а.с.22/.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» за укладеним договором № 3980054 від 14 вересня 2023 року з ОСОБА_1 станом на 24 травня 2024 заборгованість відповідача становить 119798,00 грн, з яких 19900,00 грн - тіло кредиту, 99898,00 грн проценти за користуванням кредиту /а.с.60-63/.

24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до якого ТзОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні ТзОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників /а.с.108-112/.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 24/05/2024 від 24 травня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 3980054 в сумі 119798,00 грн, з яких 19900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 99898,00 грн сума заборгованості за відсоткам /а.с.69/.

Також, 27 травня 2024 року на електронну адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення позивачу прав вимоги за кредитним договором /а.с.51/.

27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зобов`язалось передати грошові кошти ТОВ «Авентус Україна за плату, а ТОВ «Авентус Україна відступити ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги зазначені в реєстрі боржників, який формується в додатку №1 та є невід`ємною частиною договору /а.с.114-118/.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року під № 11903 ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 7062215 в сумі 27910,00 грн, з яких 10000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17910,00 грн сума заборгованості за відсотками. 17910,00 грн /а.с.68/.

27 травня 2024 року на електронну адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення позивачу прав вимоги за кредитним договором /а.с.50/.

Оскільки відповідач у добровільному порядку наявну у нього заборгованість за вказаними кредитними договорами не погашає, то позивач просить стягнути з нього на свою користь заборгованість за зазначеними кредитними договорами.

Відповідач не заперечив факту укладання ним двох вищевказаних кредитних договорів, проте, не погодився в частині стягнення з нього процентів за користування кредитів, покликаючись на те, що проценти за користування кредитом йому не повинні нараховуються під час дії особливого періоду, оскільки він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 статті 518 ЦК України передбачено, що боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Частиною 1 статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідач ОСОБА_1 надав суду копію посвідчення серія НОМЕР_1 , з якого вбачається, що він є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни /а.с.188, зворот/.

Також, відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданого 21 вересня 2015 року на підставі пункту 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» /а.с.227/.

Статтями 1-2 та 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Відповідно до пункту 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у часниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнний дій.

Указом в.о. Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року, в Україні оголошена мобілізація, у зв`язку з чим з цього часу настав особливий період.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено військовий стан, який триває й досі.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин у вересні 2023 року (час укладання кредитних договорів) діяв особливий період, який триває й до теперішнього часу, й відповідач з часу укладення вказаного договору має право на зазначену пільгу та нарахування процентів за користування кредитом є неправомірним.

Факт того, що до позивача згідно з витягами Реєстру боржників до Договорів факторингу № 24/05/2024 від 24 травня 2024 року та № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року перейшло право вимоги за кредитними договорами, ніяким чином не свідчить про те, що на відповідача не розповсюджуються пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у розмірі 99898,00 грн. (Договір факторингу № 24/05/2024 від 24 травня 2024 року) та 17910,00 грн. (Договір факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року) є неправомірними. З огляду на наведене, з тих же самих підстав, не підлягають також задоволенню вимоги про стягнення процентів, нарахованих позивачем за 60 календарних днів в розмірі 23880,00 грн. та 11940,00 грн.

Беручи до уваги, що фактично отримані та використані позичальником ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 19900,00 грн. та 10000,00 грн. в добровільному порядку ні старому, ні новому кредитору не повернуті, суд вважає, що на користь позивача з відповідача підлягає стягненню зазначена сума заборгованості за тілом кредиту в повному обсязі.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що вимога про стягнення тілу кредиту за двома кредитними договорами є підставною, і тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 29900,00 грн. (19900,00 грн. + 10000,00 грн.), у задоволені вимог щодо стягнення процентів слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, суд прийшов до наступних висновків.

Ураховуючи часткове задоволення позову, суд вважає, що судові витрати, які складаються зі судового збору, сплаченого позивачем в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн., підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Так, ціна позову складала 183528,00 грн., задоволені були вимоги на суму 29900,00 грн., що становить 16,30% від загальної суми позову (29900,00 грн. : (183528,00 грн. : 100%) = 16,30%).

Беручи до уваги, що відповідач є інвалідом 2 групи та в силу п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, позивачу належить компенсувати 387,60 грн, сплаченого судового збору за рахунок держави (16,30% х (2422,40 грн : 100%) = 387,60 грн).

Крім цього, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 2445,00 грн. (16,30% х (15000,00 грн. : 100%) = 2445,00 грн.).

Керуючись статтями 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 29900 гривень 00 коп. заборгованості за тілом кредиту та 2445 гривень 00 коп. судових витрат. Всього стягнути 32345 (тридцять дві тисячі триста сорок п`ять) гривень 80 коп.

У решті вимог позову відмовити.

Судові витрати в розмірі 387 гривень 60 коп. компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2; ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_3 ).

Суддя:

Оригінал рішення.