Справа № 172/836/24
Провадження № 2/172/340/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2025 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г.

за участі секретаря судового засідання Глушко О.М.

представника відповідача - Комлик Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.10.2021 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", правонаступником якого є ТОВ "ФК "Фінтраст Україна", яке в ході розгляду справи змінило свою назву на ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" було укладено електронний договір № 4906540 про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 20000,00 грн. (п.1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 10.11.2021 року. ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується довідкою ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення" про перерахування коштів. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків не виконав. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 25.09.2023 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу № 25.09/2023-Ф згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за договором перед позивачем не сплачена і складає 65550,00 грн., з яких 20000,00 грн. - тіло кредиту, 45550,00 грн. нараховані відсотки. Крім цього, позивач нарахував інфляційні втрати за період з лютого 2022 по березень 2024 року і які становлять 18943,95 грн. та 3 % річних - 4423,28 грн. Просить суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість за кредитним договором і судові витрати у справі.

Ухвалою від 13.08.2024 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 18.02.2025 року замінено у справі первісного позивача його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Надала суду відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Вказує, що позивачем не надано судубанківської виписки з рахунку, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, і які вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, тобто не надано належних та допустимих доказів на підтвердження переказу грошових коштів на рахунок відповідача. Також позивачем не надано первинних документів в розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Крім цього, вважає лист про автопролонгацію, долучений позивачем до позову і нібито направлений відповідачу не дає підстав вважати його відправленим, так як у листі вказано лише електронну пошту та зміст листа, але фактично неможливо встановити чи було лист дійсно відправлено. Не вказано ні оператора поштового зв`язку, а ні оператора електронного зв`язку, через що вважаємо неналежним доказом лист від 11.11.2021 року. Щодо здійснення відповідачем частково оплати процентів на рахунок кредитора в розмірі 50,00 грн. представник відповідача наголошує, що позивачем не надано жодного доказу, що відповідачем були здійснені оплати в рамках договору, в тому числі не надано жодної виписки по рахунку, що могло б свідчити про здійснення оплат. Твердження позивача у позовній заяві зводиться виключно до висновків, які під собою не мають жодного доказу та підтвердження згідно з вимогами закону. Також у позовній заяві позивача вказано, що про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Водночас, аналізуючи лист від 25.09.2023 року, який є додатком до позовної заяви, представник відповідача робить висновок, що лист є фактичним зразком документа, який не підтверджує відправлення. Тобто позивачем не надано ні скріншоту про відправку з сервісу оператору електронного зв`язку, а ні оператору поштового зв`язку. У додатках до позовної заяви зазначено про доказ направлення відповідачу, але дата відправки вказаного реєстру є 14.09.2024 року, та з даного реєстру неможливо встановити що саме було відправлено.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

25.09.2023 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу № 25.09/2023-Ф згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 10.12.2024 року та рішення єдиного учасника ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" від 25.11.2024 року вбачається, що товариство змінило назву на ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал".

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4906540 від 11.10.2021 року.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами нарахованими за користування кредитом суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Частиною 2 статті 639 ЦК України також визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5ст. 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З матеріалів долучених до позову вбачається, що 11.10.2021 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" було укладено електронний договір № 4906540 про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 20000,00 грн. (п.1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 10.11.2021 року, стандартна процента ставка: 1,90 % в день.

У Паспорті споживчого кредиту зазначено, що сума кредиту становить 20000,00 грн., проценти за користування кредитом 11400,00 грн., разом заборгованість складає 31400,00 грн.

Як зазначено у вказаних документах, вони містять підпис споживача ОСОБА_1 у вигляді електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_1 складає 65550,00 грн., яка складається із: заборгованості за основною сумою кредиту - 20000,00 грн., заборгованості за відсотками - 45550,00 грн.

За умовами договору № 4906540 та Паспорту споживчого кредиту сторони обумовили сукупну вартість кредиту в розмірі 31400,00 грн., яка включає: 20000,00 грн. - суму кредиту та 11400,00 грн. - проценти за користування кредитними коштами.

Під час розгляду цієї справи суд враховує правову позицію Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 відповідно до якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак в порядку вказаної правової норми такої позовної вимоги заявлено не було.

Отже, сторони погодили строк дії договору до 10.11.2021 року, тому, починаючи із зазначеної дати, банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом.

За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню саме узгоджений сторонами кредитного договору розмір процентів 11400,00 грн.

Крім того, позивачем на зазначену у позовній заяві суму боргу, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з лютого 2022 року по березень 2024 року нараховано 18943,95 грн. та 3 % річних - 4423,28 грн.

Втім інфляційні втрати та 3% річних за період з лютого 2022 року по березень 2024 року не підлягають до стягнення, оскільки Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX (набрав чинності 17 березня 2022 року) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)".

Тому, нарахування інфляційних втрат та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 24 лютого 2022 року є безпідставним.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» з підстав вказаних вище.

Питання про розподіл судових витрат, зокрема судового збору, слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір за подання позову до суду.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суд виходить з такого.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 3-5 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Таким чином, суд вважає, що розмір гонорару адвоката у сумі 10000,00 грн. неспівмірний зі складністю справи, яка відповідно до положень ЦПК України є малозначною, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі матеріалів, а також часом, необхідним представнику позивача для вчинення відповідних процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у суму 1000,00 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 263-265, 279 ЦПК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, -

У Х В А Л И В

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» () заборгованість за кредитним договором № 4906540 від 11.10.2021 року в сумі 31400 (тридцять одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок, яка складається із: суми кредиту - 20000 грн., відсотків за користування кредитом - 11400,00 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» () понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу 1000,00 грн.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 18.03.2025 року.

Суддя І.Г. Битяк