Справа № 459/259/25
Провадження № 2/459/69/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Горощук А. О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом, поданим ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ (виділ частки) майна, що перебуває в спільній частковій власності

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача Брух А. О., який діє в інтересах ОСОБА_2 через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просить виділити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в натурі, в окрему інвентарну одиницю, належну на праві спільної часткової власності, 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме: житловий будинок під літерою «А1-1» загальною площею 125,8 м. кв., та житловою площею 55,9 м. кв., який складається з: коридору (1-1) площею 8,1 м. кв., житлової кімнати (1-2) площею 16,5 м. кв., житлової кімнати (1-3) площею 15,2 м. кв., передпокою (1-4) площею 13,9 м. кв., кухні (1-5) площею 10,8 м. кв., санвузла (1-6) площею 8,3 м. кв., коридору (1-7) площею 6,4 м. кв., сходової клітки (1-8) площею 3,5 м. кв., передпокою (1-9) площею 18,9 м. кв., житлової кімнати (1-10) площею 24,2 м. кв., та господарські будівлі та споруди: гараж літ. В., господарську будівлю літ. Г., літню кухню літ. Е., погріб літ З., ворота, хвіртку №1, огорожу №2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, представник просить припинити право спільної часткової власності на 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстроване за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову представник послався на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.04.2011 позивачці ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 1/2 частка будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а інша 1/2 частки будинку належить на праві власності відповідачці ОСОБА_3 28.12.2011 року між сторонами було укладено договір про порядок користування жилим будинком. За цим договором у користування ОСОБА_3 перейшла частина будинку, та земельна ділянка у розмірі 625 кв. м. Разом із тим, у користування до позивачки перейшла інша частина будинку, загальною площею у 28,6 кв. м. та земельна ділянка 854 кв. м. На підставі рішення про присвоєння поштових адрес Виконавчого комітету Гірницької селищної ради від 22.02.2012 року присвоєно поштові адреси частинам житлового будинку, що належить ОСОБА_3 АДРЕСА_3 , а що належить ОСОБА_2 АДРЕСА_1 . У 2015 році відповідачка переоформила свою 1/2 частки будинку, змінивши її статус з 1/2 частки будинку на квартиру загальною площею 56,9 кв. м та зареєструвала право власності на квартиру теж за адресою: АДРЕСА_3 . В подальшому, з метою поліпшення житлових умов позивачкою ОСОБА_2 було проведено реконструкцію своєї 1/2 частки житлового будинку. Позивачка отримала будівельний паспорт на реконструкцію житлового будинку, зареєструвала повідомлення у Державній інспекції архітектури та містобудування України про початок ведення будівельних робіт на реконструкцію житлового будинку. Надалі здійснила необхідні будівельні роботи, а по їх завершенню - подала декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувались на підставі повідомлення про початок їх виконання. Внаслідок реконструкції було збільшено площу до 125, 8 м. кв. Наказом управління містобудування та архітектури Червоноградської міської ради було присвоєно адресу об`єкту нерухомого майна блокованому житловому будинку загальною площею 125,8 кв. м., що розташований на земельній ділянці площею 0,0854 га.: АДРЕСА_1 . Позивачка звернулася до державного реєстратора для реєстрації права власності на реконструйовану частину будинку, проте останній повідомив, що документи для державної реєстрації прав подані не в повному обсязі, а саме відсутній договір про поділ спільного майна чи відповідно договір про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення суду. У зв`язку із вищевказаним позивачка звернулась до приватного нотаріуса з питанням щодо можливості укладення договору про поділ майна та виділення частки в натурі, однак при вирішенні вказаного питання було виявлено, що відповідачці належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_3 , а не 1/2 частки житлового будинку. Це унеможливило оформлення договору про виділення частки в натурі, оскільки формально відповідно до правовстановлюючих документів у власності ОСОБА_2 перебуває частка будинку, а у ОСОБА_3 квартира. Представник зауважив, що даний будинок розподілений між співвласниками на окремі домоволодіння з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо комунікаціями. Тому, в результаті виділення частки в натурі, частка відповідачки в праві власності на будинок не зменшується, не змінюється порядок користування. Проте, позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право розпоряджатися своїм майном, оскільки відповідачка на даний час є власником квартири, а не частини будинку. Виділення частки позивачці необхідно для виготовлення технічної документації. Враховуючи вищенаведене представник просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 30.01.2025 у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

03.03.2025 сторони та їх представники в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, у якому також зазначив, що позов підтримує у повному обсязі.

Від відповідачки ОСОБА_4 до суду надійшла заява, в якій вона просила проводити розгляд даної справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 13 березня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 03 березня 2025 року, датою ухвалення рішення є саме 13 березня 2025 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки визнання відповідачкою позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.04.2011, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Солотва С. П. та зареєстрованого в реєстрі за № 373, позивачці ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 1/2 частина житлового будинку з господарським будівлями, загальною площею 85,5 кв. м, житловою площею 49,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , та 1/2 частина земельної ділянки, площею 0,1479 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 101-102). Також належність позивачці вищевказаного 1/2 частки житлового будинку підтверджується копією витягу по державну реєстрацію №29662406 від 14.04.2011 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, інформаційна довідка № 402668208 від 07.11.2024 року (а. с. 86-88).

Власником іншої 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.04.2011, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Солотва С. П. та зареєстрованого в реєстрі за № 373, є відповідачка ОСОБА_3 (а. с. 101-102).

Згідно із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна інформаційна довідка № 402668208 від 07.11.2024 року, 14.04.2011 року зареєстровано право власності по 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 85,5 кв. м, житловою 49,9 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а. с. 86-88).

28.12.2011 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про порядок користування жилим будинком, посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Солотва С. П.. та зареєстрований в реєстрі за № 1233, відповідно до якого визначено наступний порядок спільного користування земельною ділянкою та розташованими на ній житловим будинком з господарськими будівлями. За цим договором у користування ОСОБА_3 переходить частина будинку, що складається з житлової кімнати площею 21,3 кв.м., позначеної в поверхневому плані 1-5, комірки площею 7,2 кв.м., позначеної в поверхневому плані 1-1, кухні площею 18,2 кв.м., позначеної в поверхневому плані 1-2, коридору площею 10,2 кв.м., позначеного в поверхневому плані «І». Загальна площа частини будинку -56,9 кв.м., вартістю 56058,00 грн. Господарські будівлі, які займає ОСОБА_3 складаються з літньої кухні, позначеної літ. «Б» вартістю 23374,00 грн., гаража, позначеного літ. «Є», вартістю 22554,00 грн. Споруди, які займає ОСОБА_3 складаються з воріт позначених «№1», вартістю 1367,00 грн. Земельна ділянка, яку займає ОСОБА_3 625 кв.м. Крім того, за цим договором у користування ОСОБА_2 переходить частина будинку, що складається з двох житлових кімнат, позначених в поверхневому плані як 1-3 та 1-4, розмірами відповідно 13,4 кв.м. та 15,2 кв.м. Загальна площа частини будинку 28,6 кв.м. вартістю 28175 грн. Господарські будівлі, які займає ОСОБА_2 складаються з сараю, позначеної літ. «Е», вартістю 622,00 грн., вбиральні, позначеної літ. «Ж», вартістю 470,00 грн., погребу, позначеного літ. «З», вартістю 2031,00 грн. Земельна ділянка, яку займає ОСОБА_2 854 кв.м. В загальному користуванні співвласників залишаються споруди, які складаються з: огорожі, позначеної «№2», вартістю 3343 грн., огорожі, позначеної «№3», вартістю 4652 грн. (а. с.64 ).

Із рішення Виконавчого комітету Гірницької селищної ради Львівської області №08 від 22.02.2012 встановлено, що присвоєно поштові адреси частинам житлового будинку, що належить ОСОБА_3 АДРЕСА_3 , та що належить ОСОБА_2 АДРЕСА_1 (а. с. 100).

Як вбачається із матеріалів справи 03.02.2015 відповідачка переоформила 1/2 частки будинку, змінивши її статус з 1/2 частки будинку на квартиру, загальною площею 56,9 кв. м. (житлова площа 39,5 кв. м., складається з 2-х житлових кімнат, коридору, кухні), що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.02.2015, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна інформаційна довідка № 402668208 від 07.11.2024 (а. с. 86-88), та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 18.02.2015 (а. с. 55-56).

Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯН №422344 від 23.11.2012 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0854 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 61).

Відповідно до витягу з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва 14.06.2024 у Державній інспекції архітектури та містобудування України зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт на реконструкцію 1/2 житлового будинку під блокований житловий будинок, реконструкція сараїв літ. «Г», «Д», «Е» під господарську будівлю, нове будівництво гаражу по АДРЕСА_1 (а. с. 37-40).

Після реконструкції належної позивачці на праві власності частини житлового будинку, останньою була подана декларація про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), яка зареєстрована 07.10.2024 року у Державній інспекції архітектури та містобудування України за № ІУ78 (а. с. 42-52).

Згідно з витягом з реєстру будівельної діяльності після проведеної реконструкції Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва ОСОБА_2 належить приміщення загальної площею 125,8 м. кв., яке позначене на поверхневому плані «А1-1» та складається з: коридору площею 8,1 м. кв, житлового приміщення площею 16,5 м. кв., житлового приміщення площею 15,» м. кв., передпокою площею 13,9 м.кв., кухні площею 10,8 м. кв., санвузол площею 8,3 м. кв., коридор площею 6,4 м. кв., сходової клітки площею 3,5 м. кв., передпокою 18,9 м. кв., житлового приміщення площею 24,2 м. кв. (а. с. 42-52).

Наказом управління містобудування та архітектури Червоноградської міської ради № 16-42/82-24 від 15.10.2024 присвоєно адресу об`єкту нерухомого майна блокованому житловому будинку загальною площею 125,8 кв. м., що розташований на земельній ділянці площею 0,0854 га.: АДРЕСА_1 (а. с. 93).

В матеріалах справи також міститься копія Технічного паспорту від 26.08.2024 року на блокований житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_2 (а. с. 103-110).

Із висновку Комунального підприємства Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації» №169 від 13.01.2025 року щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна вбачається, що за технічними показниками об`єкт нерухомого майна, блокований житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 може бути виділено в натурі (а. с. 90-91).

Згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд, вартість житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 становить 675 340 гривень (а. с. 81).

Представник позивачки вказує, що відповідно до правовстановлюючих документів у власності позивачки перебуває частка будинку, а у відповідачки квартира (як окремий цілісний об`єкт нерухомості), що унеможливлює укласти договір про поділ майна та виділення частки для подальшої реєстрації права власності за позивачкою житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Відтак, просить виділити належну позивачці частку вищевказаного житлового будинку в натурі в окрему інвентарну одиницю, припинивши право спільної часткової власності на вищевказаний будинок..

При ухваленні рішення суд керується наступним.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частинами першою, другою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 1/2 частина житлового будинку з господарським будівлями, загальною площею 85,5 кв. м, житловою площею 49,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , та 1/2 частина земельної ділянки, площею 0,1479 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯН №422344 від 23.11.2012 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0854га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 61).

28.12.2011 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про порядок користування жилим будинком, посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Солотва С. П.. та зареєстрований в реєстрі за № 1233, відповідно до якого сторони погодили порядок спільного користування земельною ділянкою та розташованими на ній житловим будинком з господарськими будівлями.

Частинам житлового будинку, що належать сторонам було присвоєно поштові адреси, а саме: ОСОБА_3 АДРЕСА_3 , а ОСОБА_2 АДРЕСА_1 (рішення Виконавчого комітету Гірницької селищної ради Львівської області №08 від 22.02.2012)

Відповідачка перереєструвала свою частину будинку на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивачкою, з метою поліпшення житлових умов, було проведено реконструкцію належної їй 1/2 частки житлового будинку під блокований житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 . Така реконструкція була виконана у встановленому законом порядку, що підтверджується декларацією про готовність до експлуатації об`єкта. Внаслідок проведеної реконструкції було збільшено площу до 125, 8 м. кв. (загальна площа).

Відповідно до ч. 3 - 5 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Отже, якщо ж поліпшення здійснено тільки у частці одного співвласника шляхом добудови (прибудови) та не торкаються іншої частки у спільному майні, то застосовуються положення частини четвертої статті 357 ЦК України, відповідно до якої не відбувається зміна розміру часток співвласників у спільному майні та не вимагається обов`язкової згоди інших співвласників на таку перебудову за умови, що вона не порушує їхніх прав та здійснена із дотриманням встановленого законом порядку. Така добудова (прибудова) не є об`єктом права спільної власності і жодним чином не впливає на розмір часток, а стає об`єктом права власності лише того співвласника, який її зробив, за таких умов: 1) добудова (прибудова) зроблена за рахунок лише цього співвласника, а не інших співвласників; 2) добудова (прибудова) здійснена у встановленому законом порядку, що є необхідною передумовою для державної реєстрації права на нерухоме майно і набуття права власності на нього (абзац третій частини другої статті 331 ЦК України); 3) добудова (прибудова) не порушує прав інших співвласників, наприклад, не створює для них перешкод у користуванні майном, яке вони здійснюють згідно за домовленістю між собою (частини другої статті 358 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 570/4748/15 зазначено, що юридична доля поліпшень, зроблених одним із співвласників у спільному майні, підлягає визначенню згідно із положеннями частин третьої-п`ятої статті 357 ЦК України, за змістом яких співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. У разі, якщо співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди зробив у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, він набуває право власності на таку добудову (прибудову) виключно, якщо це не порушує прав інших співвласників. Частки співвласників можуть бути змінені на підставі договору між співвласниками або на підставі судового рішення. За відсутності хоча б однієї із наведених умов поліпшення жодним чином не вплине на зміну часток у праві спільної часткової власності.

Бажаючи зареєструвати право власності на реконструйовану частину будинку позивачка звернулася до державного реєстратора, проте останній повідомив, що документи для державної реєстрації прав подані не в повному обсязі, а саме відсутній договір про поділ спільного майна чи відповідно договір про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення суду.

Укласти договір про поділ майна та виділення частки в натурі позивачці не вдалося, оскільки відповідачці належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_3 , а не 1/2 частки житлового будинку, тобто формально відповідно до правовстановлюючих документів у власності ОСОБА_2 перебуває частка будинку, а у ОСОБА_3 квартира.

Така ситуація призвела до порушення прав позивачки, оскільки вона не може зареєструвати своє право власності.

У зв`язку із цим представник позивачки просить виділити належну позивачці частину будинку, припинивши право спільної часткової власності.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 зазначив, що виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Також Верховний Суд у постанові від 17 травня 2022 року у справі № 570/2438/19 (провадження 61-11448св20) зазначив, що виділ з нерухомого майна частки як самостійного об`єкта повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами, що, зокрема, встановлюється за результатами проведення будівельно-технічної експертизи та висновку щодо технічної можливості виділу.

У пунктах 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» судам роз`яснено, що під час вирішення зазначених спорів суди повинні враховувати, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об`єкта нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2021 року у справі № 445/442/16.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

У постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1443цс16 Верховний Суд виснував, що частиною першою ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку про те, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Схожі за змістом висновки щодо виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, викладені у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, від 12 березня 2020 року у справі № 127/5835/16-ц, від 22 лютого 2020 року у справі № 279/4966/16-ц, від 16 червня 2021 року у справі № 369/6871/16-ц, від 15 травня 2024 року у справі № 309/3900/16-ц.

Звертаючись до суду з даним позовом на підтвердження заявлених вимог представник позивачки надав висновок Комунального підприємства Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації» №169 від 13.01.2025 року щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна, з якого вбачається, що за технічними показниками об`єкт нерухомого майна - блокований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 може бути виділено в натурі.

Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували вищевказаний висновок або підтверджували те, що спірний об`єкт нерухомості неможливо виділити в натурі.

Негативних наслідків для відповідача за результатами виділу нерухомого майна, що є предметом даного спору, судом не встановлено.

Тому суд вважає, що у даному випадку наявна технічна можливість для виділення вищевказаної частки в натурі.

Отже, з вищевикладених обставин вбачається, що між сторонами встановлений порядок користування спірним житловим будинком, кожен володіє та розпоряджається належною часткою у даному будинку. Враховуючи те, що відповідачка визнала позов, виділ частки, що перебуває у спільній частковій власності, яка належить та якою користується позивачка, технічно можливий, жодних порушень прав відповідачки не здійснюється та не забирається у неї жодних квадратних метрів житлової чи загальної площі будинку, суд дійшов висновку, що вимоги представника позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відтак, враховуючи визнання позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією від 22.01.2025, а решту суми судового збору необхідно стягнути з відповідачки на користь позивачки.

Відтак, на підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 141, 206, 258, 259, 268, 355, 356, 358, 364, 367 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов, поданий адвокатом Брухом Андрієм Олексійовичем в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ (виділ частки) майна, що перебуває в спільній частковій власності - задовольнити.

Виділити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в натурі в окрему інвентарну одиницю, належну на праві спільної часткової власності 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме: житловий будинок під літерою «А1-1» загальною площею 125,8 м. кв., та житловою площею 55,9 м. кв., який складається з: коридору (1-1) площею 8,1 м.к в., житлової кімнати (1-2) площею 16,5 м. кв., житлової кімнати (1-3) площею 15.2 м. кв., передпокою (1-4) площею 13,9 м. кв., кухні (1-5) площею 10,8 м. кв., санвузла (1-6) площею 8,3 м. кв., коридору (1-7) площею 6,4 м. кв., сходової клітки (1-8) площею 3,5 м. кв., передпокою (1-9) площею 18,9 м. кв., житлової кімнати (1-10) площею 24,2 м. кв., та господарські будівлі та споруди: гараж літ. В., господарську будівлю літ. Г., літню кухню літ. Е., погріб літ З., ворота, хвіртку №1, огорожу №2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної часткової власності на 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстроване за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 50% сплаченого судового збору у розмірі 2701 (дві тисячі сімсот одна) гривня 40 копійок.

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у розмірі 2701 (дві тисячі сімсот одна) гривня 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13.03.2025.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )

Відповідачка: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 )

Суддя: М. В. Мельникович