Номер провадження: 22-ц/813/2169/25
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору №014/0079/74/66809 від 10 жовтня 2006 року банк надав ОСОБА_1 кредит, а з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №014/007974/66809/1 від 10 жовтня 2006 року.

Оскільки в порушення умов договорів відповідачі у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатили, позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду.

Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, яка виникла за кредитним договором №014/0079/74/66809 від 10 жовтня 2006 року в розмірі 515687 (п`ятсот п`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 92 (дев`яносто дві) копійки, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 466073 (чотириста шістдесят шість тисяч сімдесят три) гривні 95 (дев`яносто п`ять) копійок; заборгованості за відсотками у розмірі - 49613 (сорок дев`ять тисяч шістсот тринадцять) гривень 97 (дев`яносто сім) копійок, стягнути витрати по сплаті судового збору у рівних частинах.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року позов АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості задоволено. Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованість, яка виникла за кредитним договором №014/0079/74/66809 від 10 жовтня 2006 року в розмірі 515 687 гривень 92 копійки, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 466073 гривні 95 копійок; заборгованості за відсотками у розмірі 49 613 гривень 97 копійок. Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк» 7735 гривень 32 копійки в рахунок сплаченого судового збору.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про те, що розмір заборгованості є доведеним належними і допустимими доказами.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 19 лютого 2025 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились, жодних заяв чи клопотань до суду не надано.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя-учасник колегії Дришлюк А.І. з 03 березня по 07 березня 2025 року перебував на лікарняному, а з 10 березня по 13 березня 2025 року у відпустці, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повний текст судового рішення складено 14 березня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що 10 жовтня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним Банком «Аваль» (правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк») (Кредитор) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Кредитний договір №014/0079/74/66809, згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 35 000,00 (тридцять п`ять тисяч) доларів США строком на 240 місяців з 10 жовтня 2006 року до 10 жовтня 2026 року, а Позичальник, у свою чергу, зобов`язався використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі - 13,5 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором.

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору, кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі, а саме, на придбання квартири: АДРЕСА_1 .

Відповідно до умов п. 3.1. Кредитного договору, Кредитор надав Позичальнику кредит на умовах його забезпечення строковості, повернення та сплати за користування.

Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п. 3.2. Кредитного договору, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, з подальшою можливістю видачі готівки Позичальнику через касу Кредитора.

Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.

Згідно із п. 3.3. Кредитного договору, сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по Договору здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому відсоткова ставка за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно.

Відповідно до умов п.1.3. Кредитного договору, Позичальник зобов`язався здійснювати погашення Кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів.

Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми Кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою передбаченою Кредитним договором.

Відповідно до умов п. 5.1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредитної заборгованості та сплату нарахованих відсотків щомісячно згідно Графіка погашення заборгованості: щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3. Кредитного договору та остаточне погашення отриманого кредиту по 10 жовтня 2026 року (включно) на рахунок, зазначений в пункті 1.4. цього договору, щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок, зазначений в Кредитному договорі

Відповідно до умов п. 6.5. Кредитного договору, сторони встановили, що у випадку невиконання або неналежного виконання кредитних зобов`язань, Кредитор має право вимагати дострокового стягнення, а Позичальник зобов`язався достроково, на вимогу Кредитора, здійснити повернення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафні санкції, відповідно до умов Кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

23 грудня 2015 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №014/0079/74/66809/81-1-0-00/22870 до Кредитного договору №014/0079/74/66809 від 10 жовтня 2006 року про зміну валюти зобов`язання.

Відповідно до п. 1.2 зазначеної Додаткової угоди, з дати змін сторони погодили змінити валюту зобов`язань непогашеної заборгованості за основною сумою боргу за Кредитним договором з доларів США на гривню із розрахунку за курсом 18,00 гривень за 1 долар США, у зв`язку із чим розмір основного суми боргу за Кредитом становить - 522 859,14 гривень, та підлягає сплаті на умовах, передбачених цією додатковою угодою.

Згідно з п. 1.3 Додаткової угоди, з дати змін сторони погодили змінити валюту зобов`язань непогашеної заборгованості за процентами, нарахованими за користування Кредитом з доларів США на гривню за офіційним курсом Національного Банку України на дату зміни валюти зобов`язань -23,146841 гривень за 1 долар США, у зв`язку із чим розмір процентів за користування Кредитом становить - 6 456,84 гривень.

Відповідно до п. 2. Додаткової угоди, сторони погодили, що на підставі цієї додаткової угоди з дати змін основна сума боргу за Кредитом збільшується на суму заборгованості за нарахованими процентами за користування Кредитом у розмірі -6 465,84 гривень, у зв`язку із чим сума непогашеного основного боргу за Кредитним договором становить - 529 324,98 гривень.

Відповідно до п. 2.5. Додаткової угоди, сторони погодили збільшити строк користування кредитом на 25 місяців, у зв`язку із чим датою остаточного погашення кредиту є 23 листопада 2028 року.

Згідно із п.2.1 угоди, процентна ставка за користування кредитом розраховується в розмірі 19 % річних.

23 грудня 2015 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №014/0079/74/66809/81-1-0-00/22871 до Кредитного договору №014/0079/74/66809 від 10 жовтня 2006 року, відповідно до якої сторони досягли згоди з 23 грудня 2015 року встановити процентну ставку за користування Кредитом у розмірі 17% річних. Графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту викладено у новій редакції в Додатках № 1 та № 2.

Згідно п. 4 цієї Додаткової угоди, Позичальник підтвердив, що перед укладенням цієї Додаткової угоди він повідомлений у письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в AT «Райффайзен Банк» та орієнтовану сукупну вартість кредиту відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року, що підтверджується підписом Позичальника про його ознайомлення з Умовами кредитування, які є невід`ємною частиною цієї Додаткової угоди, та не має зауважень, претензій щодо наявної інформації. Надана Позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною.

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди, сторони погодили, що до всіх правовідносин пов`язаних з укладанням та виконанням Кредитного договору застосовується загальний строк позовної давності у 70 років.

Також 01 березня 2017 року між AT «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №014/0079/74/66809/81-1/27412 до Кредитного договору №014/0079/74/66809 від 10 жовтня 2006 року, відповідно до умов якої сторони досягли згоди з 01 березня 2017 року встановити процентну ставку за користування Кредитом у розмірі 17% річних. Графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту викладено у новій редакції в Додатках № 1 та № 2.

Отже, з укладенням Кредитного договору та Додаткових угод у Позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених Графіком погашення кредитної заборгованості.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 10 жовтня 2006 року між Банком та ОСОБА_2 (Поручитель) укладено Договір поруки №014/0079/74/66809/1, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання перед Банком відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 (Боржника), які виникають з умов Кредитного договору №014/0079/74/66809 від 10 жовтня 2006 року, в повному обсязі цих зобов`язань.

Відповідно до п. 2. 1 цього договору, у випадку невиконання Боржником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі що і Боржник включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.

Пунктом 3.1 договору поруки встановлено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Боржником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги, у відповідності до ч. 1,2 ст. 554 ЦК України.

Відповідно до п. 4.1. Договору поруки, договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним Договором. Відповідальність поручителя припиняється лишень після виконання боргових зобов`язань в повному обсязі.

23 грудня 2015 року між ПАТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поруки №014/0079/74/66809/1 від 10 жовтня 2006 року, відповідно до умов якої Поручитель зобов`язався відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за Кредитним договором №014/0079/74/66809 від 10 жовтня 2006 року із змінами, внесеними додатковою угодою №014/0079/74/66809/81-1-0-00/22870 від 23 грудня 2015 року.

22 грудня 2021 року за вихідними №114-43/3-219053 та №114-43/3-219055 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 AT «Райффайзен Банк» направляло вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, однак добровільного погашення заборгованості відповідачі не здійснили.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що стороною позивача надані належні і допустимі докази на підтвердження позовних вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості у загальному розмірі 515 687,92 гривень, з яких:

- заборгованість за кредитом у розмірі 466 073,95 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 45 589,04 гривні;

- заборгованість за відсотками у розмірі 49 613,97, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 44 1487,08 гривень.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За частиною першою статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 (провадження №61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Водночас, відповідно до пунктів 4,8, 5.5,5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, передбачено, що у первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій, призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно з пунктами 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (яке є чинним на час вирішення справи судом апеляційної інстанції), форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; сума вхідного залишку за рахунком; код ID НБУ банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписка за рахунком може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Подібні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19), від 20 жовтня 2020 року у справі №456/3643/17 (провадження №61-9882св20), від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц (провадження №61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19).

Апеляційним судом встановлено, що до позовної заяви банком надано виписку по рахунку від 05.10.2021, яка надана за період 01.12.2015 01.01.2016, з якої вбачається, що вихідний залишок становить 529 324,98 гривень.

Водночас дана виписка не містить складових щодо суми операції (відповідно за дебетом або кредитом); суми оборотів за дебетом та кредитом рахунку. Крім того, сума заборгованості, яка заявлена до стягнення у позовній заяві, не є тотожної, яка заявлена у виписці по рахунку (а.с. 33).

Доданий банком до позову документ, під назвою «розрахунок заборгованості за договором №014/0079/74/66809 від 10.10.2006» не є належним доказом на підтвердження підстав позову щодо наявності кредитної заборгованості, оскільки він не відповідає вимогам 4.8 та 5.5 Положення № 254 та п. 61 Положення №75, так як не містить інформацію зокрема про: дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; суми вхідного залишку за рахунком; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суми оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Фактично розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом, а є відображенням односторонніх арифметичних обчислень позивача і не є підставою для встановлення певних фактів та обставин, що мають значення для справи.

Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, її розмір, дати та суми платежів і списань за кредитним договором, є документи первинної бухгалтерської документації, оформлені з додержанням статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у той час як надана позивачем виписка не є документами первинної бухгалтерської документації.

Наведене вище унеможливлює врахування зазначеного документа, як належного доказу, який би підтверджував розмір заборгованості, заявлений банком до стягнення з відповідача, а тому позовні вимоги є недоведеними та не підлягають задоволенню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року скасувати.

Постановити у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 14 березня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк