ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/5524/21 Номер провадження 22-ц/814/735/25Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Ванда А.М.,

з участю представника ОСОБА_1 адвоката Головко А.І., представника Міністерства юстиції Литовченко Ю.С., представника ТОВ «Імпфант Форту Плюс» - адвоката Письменної В.М., представника ТОВ «Тайгер» - адвоката Строгова Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Головко Аліною Ігорівною,

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 02 жовтня 2024 року, постановлене суддею Турченко Т.В. (повний текст складено 03 жовтня 2024 року),

у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпфант Форту Плюс», треті особи: державний реєстратор Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмила Іванівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Санам Лаурі Дарваза», про визнання протиправним та скасування наказу,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпфант Форту Плюс» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Тайгер», про визнання недійсним договору,

в с т а н о в и в:

17.08.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся в Ленінський районний суд м.Харкова з позовом до відповідача Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу №2000/5 від 03.06.2021, яким: скаргу ТОВ «Імпфант Форту Плюс» від 30.04.2021 №30/04-1 задоволено частково; скасовано рішення від 17.04.2021 №57703960 державного реєстратора Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. про державну реєстрацію права оренди на нежитлове приміщення; тимчасово заблоковано доступ державному реєстратору Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці.

Вважає, що указаний наказ є незаконним та таким, що порушує його законні права та інтереси, оскільки скасовано належне йому право оренди нежитлового приміщення.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що 12.02.2019 між ТОВ «Тайгер» (орендодавець) та ним, ОСОБА_1 , (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. та зареєстрований за №137. Відповідно до пункту 1.1. договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (оренду) нежитлові приміщення першого поверху №22-а, №22-б, №26, №27, №27-а, №27-б, №ХХ, другого поверху №38, №39, №40, №41, третього поверху №51 в літері «А-3», загальною площею 1177,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Об`єкт оренди належав орендодавцю на підставі договору купівлі-продажу, засвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. від 02.09.2010 за реєстровим номером 6217. Відповідно до пункту 5.1 договору оренди строк його дії становить 10 років та діє до 14.09.2030 включно.

17.04.2021 державним реєстратором Микитенко Л.І. проведено державну реєстрацію права оренди на нежитлове приміщення. У подальшому, право власності на об`єкт оренди перейшло до ТОВ «Імпфант Форту Плюс». У той же час, відповідно до пункту 2.7. договору оренди у разі зміни власника об`єкта оренди до нового власника переходять права та обов`язки орендодавця. Отже, ТОВ «Імпфант Форту Плюс» набуло всіх прав та обов`язків орендодавця за договором оренди. Договір оренди, укладений між ТОВ «Тайгер» (правонаступник ТОВ «Імпфант Форту Плюс») та ОСОБА_1 , є чинним та підлягає виконанню сторонами, а отже державним реєстратором Микитенко Л.І. правомірно зареєстровано договір оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Даний договір оренди, будучи правочином: є чинним, не є розірваним, відсутні будь-які судові спори щодо цього договору. Отже, він, позивач, є орендодавцем нерухомого майна та володіє усіма гарантованими законодавством правами на об`єкт оренди.

Однак суб`єктом розгляду скарги, зазначено, що оскаржуване рішення прийнято за наявності суперечностей, оскільки державним реєстратором Микитенко Л.І. не було встановлено, що об`єкт нерухомого майна знаходиться у власності ТОВ «Імпфант Форту Плюс», а договір оренди укладений між ТОВ «Тайгер» та ОСОБА_1 . Але будь-які суперечності при прийнятті рішення відсутні, оскільки ТОВ «Імпфант Форту Плюс» набуло всіх прав та обов`язків орендодавця за договором оренди. Під час розгляду скарги відповідачем проігноровано презумпцію правомірності правочину та скасовано законні дії державного реєстратора щодо реєстрації договору оренди, чим порушено законні права та інтереси позивача як орендаря нерухомого майна.

Зазначає, що пунктом 5.1. договору оренди визначено, що договір набирає чинності на наступний день, який слідує за днем закінчення строку дії договору оренди, укладеного між орендодавцем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , посвідченого 13.09.2010 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жиляєвою Н.В., а саме: з 14.09.2020. Строк дії договору становить 10 (десять) років. Відтак, договір діє до 14.09.2030 включно.

У зв`язку із тим, що договір оренди набував чинності лише 14.09.2020, нотаріус Гнідюк О.Б. не міг одночасно в один день посвідчити договір оренди (12.02.2019) та провести його державну реєстрацію. У той же час, пунктом 2.2. договору оренди передбачено, що обов`язок державної реєстрації права оренди покладається на орендодавця. У випадку, якщо орендодавець не здійснив державну реєстрацію речового права в розумний строк, орендар має право здійснити державну реєстрацію права оренди та утримати плату за таку реєстрацію з орендної плати. ТОВ «Тайгер» упродовж тривалого часу не виконувало свій обов`язок щодо державної реєстрації права оренди. У зв`язку з чим він, позивач, вимушений був самостійно звернутися до відповідного суб`єкта державної реєстрації із заявою про здійснення державної реєстрації права оренди, як це передбачено договором оренди.

При цьому він не мав змоги звернутися до нотаріуса Гнідюка О.Б., який посвідчував безпосередньо договір оренди, оскільки 27.02.2020 на засіданні Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату прийнято рішення про анулювання свідоцтва про право на заняття останнім нотаріальною діяльністю, що унеможливлює здійснення ним будь-яких реєстраційних дій. Державний реєстратор Микитенко Л.І. проводив державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно на підставі нотаріально посвідченого договору, який підтверджує факт набуття речових прав на нерухоме майно. Отже, державна реєстрація проведена належним суб`єктом реєстрації на підставі діючого договору оренди нерухомого майна від 12.02.2019.

Із підстав викладеного просить скасувати наказ Міністерства юстиції України №2000/5 від 03.06.2021 «Про задоволення скарги», яким скасовано рішення від 17.04.2021 №57703960, прийняте державним реєстратором Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Згідно із розпорядження Верховного Суду від 14.03.2022 територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м.Харкова змінено на Київський районний суд м.Полтави.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 02.05.2023 прийнято до провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу.

24.10.2023 ТОВ «Імпфант Форту Плюс» подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди від 12.02.2019, укладеного між ТОВ «Тайгер» в особі ОСОБА_2 , яка діє на підставі протоколу загальних зборів №2 від 12.02.2019, та ОСОБА_1 /а.с.14-24 т.2/

В обґрунтування підстав позову зазначає, що укладення указаного договору від імені ТОВ «Тайгер» ОСОБА_2 проведено за підробленим протоколом загальних зборів, оскільки товариство таких зборів не проводило та не уповноважувало її на укладення договору. Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань єдиною уповноваженою особою, керівником та представником ТОВ «Тайгер» з правом підпису за згодою загальних зборів на всі правочини був на момент укладення оспорюваного договору оренди ОСОБА_4 . Крім того жодних схвальних дій щодо правочину, у тому числі щодо розрахунків, не вчинено, оскільки товариство не знало про наявність такого договору до моменту виникнення спору. Тому просить визнати недійсним указаний договір на підставі ст.ст.13, 215 ЦК України.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 14.02.2024 прийнято зустрічний позов ТОВ «Імпфант Форту Плюс» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ТОВ «Тайгер», про визнання недійсним договору./а.с.107 т.2/

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 02.10.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу відмовлено за безпідставністю.

Зустрічний позов ТОВ «Імпфант Форту Плюс» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору - задоволено.

Визнано недійсним договір оренди нерухомого майна від 12.02.2019, що укладений між ТОВ «Тайгер», в особі Краснікової Лілії Сергіївни, яка діє на підставі Протоколу Загальних зборів №2 від 12.02.2019, та ОСОБА_1 .

Рішення районного суду вмотивовано тим, що Міністерство юстиції України правомірно у межах своєї компетенції скасувало рішення за №55703960 від 17.04.2021, прийняте державним реєстратором Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. щодо державної реєстрації права оренди. Укладений ОСОБА_2 від імені орендодавця ТОВ «Тайгер» договір оренди є недійсним, оскільки вона не мала повноважень на укладення оспорюваного договору оренди та з боку ТОВ «Тайгер», який був на той час власником нежитлового приміщення, відсутнє схвалення цього правочину.

Із рішенням суду першої інстанції не погодився позивач ОСОБА_1 та в його інтересах адвокат Головко А.І. подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Зазначає, що судом першої інстанції прийнято та розглянуто зустрічний позов, який подано з порушенням строку на його подання. Оскільки ухвалою суду від 28.09.2023 постановлено про повернення розгляду справи на стадію підготовчого провадження та встановлено 15-денний строк на подання відзиву. Цей строк для відповідача сплинув 13.10.2023, тоді як зустрічний позов направлено засобами поштового зв`язку на адресу суду лише 18.10.2023, тобто поза межами строку, встановленого для її подання.

Крім того, приймаючи до провадження зустрічний позов, суд не звернув увагу на недоліки позову, що були підставою для залишення його без руху (відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, забезпечення позову, попереднього розрахунку суми судових витрат; невірно зазначений ідентифікаційний код ЄДР ТОВ «Тайгер»; не надано усіх додатків, зазначених у позові як додатки; не направлено зустрічну позовну заяву з додатками усім учасникам справи.

Вважає, що районний суд порушив порядок та строки прийняття зустрічного позову до розгляду. Залишивши зустрічний позов без руху згідно з ухвалою від 26.10.2023, суд постановив ухвалу про прийняття зустрічного позову лише 14.02.2024, тоді як відповідно до вимог ч.1 ст.187 ЦПК України після надходження від відповідача заяви про усунення недоліків зустрічної позовної заяви 07.11.2023, мав постановити таку ухвалу не пізніше 13.11.2023.

Доводить, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено принцип змагальності, а рішення не є належним чином мотивованим (не зазначено, на підставі яких поданих сторонами доказів прийнято рішення). Не надання судом належної оцінки всім обставинам справи та аргументам учасників є процесуальним порушенням, яке виключає справедливість постановленого судового рішення в розумінні статті 6 Конвенції.

Заперечує висновки суду щодо правомірності дій Міністерства юстиції України про скасування державної реєстрації права оренди. Оскільки така реєстрація здійснена на підставі чинного договору, а зміна власника об`єкта нерухомості згідно п.2.7 договору оренди нерухомого майна від 12.02.2019 та ч.1 ст.770 ЦК України не припиняє договір оренди, до нового власника переходять права та обов`язки орендодавця. Тому дії державного реєстратора є законними.

Наполягає на тому, що право оренди на нерухоме майно зареєстровано належним суб`єктом державної реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». ТОВ «Тайгер» упродовж тривалого часу в порушення умов спірного договору не виконувало свій обов`язок щодо державної реєстрації права оренди, а тому він, ОСОБА_5 , вимушений був самостійно звернутися до відповідного суб`єкта державної реєстрації із заявою про здійснення державної реєстрації права оренди та не міг звернутися до нотаріуса Гнідюка О.Б., який посвідчував договір оренди, оскільки на той час його діяльність була припинена.

Вважає, що підстави для відмови від державної реєстрації указаного договору відсутні, а тому дії державного реєстратора є правомірними. При цьому, наявність відтиску оригіналу печатки ТОВ «Тайгер» є достатнім підтвердженням волі сторін договору. Доказів загублення печатки, її викрадення або в інший спосіб вибуття з володіння товариства на момент укладення спірного договору, використання іншою особою в тому числі шляхом підробки, позивачем надано не було, а отже відсутні підстави вважати, що така печатка використовувалася проти волі орендодавця. Тому спірний договір не може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених ч.ч.2.3 ст.203 ЦК України.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11.12.2024 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначена її до розгляду в порядку спрощеного позовного з повідомленням учасників справи, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 20.12.2024.

27.12.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, поданий представником Міністерств юстиції України Литовченко Ю.Л., у якому відповідач заперечив проти доводів апеляційної скарги. Зазначає, що всупереч вимогам законодавства рішення про реєстрацію права оренди на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 за договором оренди нерухомого майна від 12.02.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. прийнято державним реєстратором Микитенко Л.І., а не вказаним нотаріусом. Крім того рішення від 17.04.2021 прийнято за наявності суперечностей, оскільки державним реєстратором не було встановлено, що об`єкт нерухомого майна знаходиться у власності ТОВ «Імпфант форту плюс», тоді як договір укладений між ТОВ «Тайгер» та ОСОБА_1 . Тому зазначене рішення держаного реєстратора не відповідає вимогам ст.ст.3,10,18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та стало підставою для висновку про задоволення скарги та прийняття Мінюстом відповідного наказу від 03.06.2021 №2005/5.

Міністерство юстиції України при прийнятті оскаржуваного рішення не надавало оцінку правомірності правочину та не скасовувало договір оренди. Тому вважає, що вимоги щодо скасування реєстраційної дії є похідними, тоді як основним має бути встановлення права оренди ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна. Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, висловлені у справах №826/3051/18 від 06.11.2019, №707/427/20 від 03.03.2021, вважає, що Міністерство юстиції України не є належним відповідачем у справі, яким має бути особа, яка не визнає за позивачем таке право або його оспорює.

04.03.2025 ТОВ «Тайгер» подано до апеляційного суду письмові заперечення проти апеляційної скарги, у задоволення якої просило відмовити.

На спростування доводів апеляційної скарги зазначає, що відзив на позовну заяву та зустрічний позов подано відповідачем 18.10.2023, тобто у 15-ти денний строк з дня проголошення ухвали від 28.09.2023, що обраховується від 03.10.2023.

Наголошує, що норми процесуального закону не передбачають необхідність надання копій зустрічного позову сторонам первісного позову, оскільки вони не є учасниками провадження за зустрічною позовною заявою, задоволення позову не вплине на їх права та обов`язки. За інших обставин вони були б залучені і до розгляду зустрічної позовної заяви, набули б процесуального статусу.

Повідомляє, що зазначення невірного коду ЄДРПОУ третьої особи ТОВ «Тайгер» є технічною помилкою.

Щодо посилань позивача на порушення норм матеріального права при розгляді первісного позову вважає, що дані твердження не заслуговують на увагу, оскільки наказ від 03.06.2021 №2005/5 «Про задоволення скарги» прийнято на підставі та в межах повноважень Міністерства юстиції України, та у спосіб, передбачений законодавством, що і підтвердив районний суд, постановивши рішення про відмову в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування наказу.

Звертає увагу, що у відповідності до вимог ч.1 ст.58-1 ГК України, який діяв на час посвідчення договору оренди нерухомого майна, використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Відтак, наявність або відсутність відбитку печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Вважає правильним висновок районного суду про відсутність повноважень у Краснікової Л.С., тобто дії останньої можна кваліфікувати як недобросовісні та нерозумні, і, к наслідок такі, що тягнуть за собою визнання недійсним укладеного правочину.

В суді апеляційної інстанції представник позивача адвокат Головко А.І. доводи апеляційної скарги підтримала, наполягаючи на її задоволенні.

Представник Міністерства юстиції України - Литовченко Ю.С., представник ТОВ «Імпфант Форту Плюс» - адвокат Письменна В.М., представник ТОВ «Тайгер» - адвокат Строгов Ю.Д. проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили її відхилити за безпідставністю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь в розгляді справи, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив такі обставини.

12.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тайгер», в особі Краснікової Лілії Сергіївни, яка діє на підставі Протоколу загальних зборів №2 від 12.02.2019 (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, посвідчений 12.02.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. по р.№137. За умов такого договору орендодавець передає орендарю у строкове платне користування (оренду) нежитлові приміщення першого поверху №22-а, №22-б, №26, №27, №27-а, №27-б, №ХХ, другого поверху №38, №39, №40, третього поверху №51 в літ.» «А-3» загальною площею 1177,9 5кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із пунктом 1.2. договору об`єкт оренди належить орендодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л.А. від 02.09.2010 за реєстровим номером 6217, право власності зареєстровано КП «Харківське МБТІ 06.09.2010.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що договір набирає чинності на наступний день, який слідує за днем закінчення строку дії договору оренди, укладеного між орендодавцем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , посвідченого 13.09.2010 приватним нотаріусом ХНО Жиляєвою Н.В., а саме з 14.09.2020. Строк дії договору 10 років. Договір діє до 14.09.2030 включно./а.с.14 т.1/

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексовий номер витягу 253166802 від 17.04.2021), сформованого державним реєстратором Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І., нею 17.04.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію права оренди ОСОБА_1 (орендар), орендодавець ТОВ «Тайгер», указаного нерухомого майна (індексовий номер 57703960 ) на підставі договору оренди від 12.02.2019. У розділі: Зміст, характеристика іншого речового права зазначено: дата державної реєстрації: 12.02.2019, строк: 10 років, дата закінчення: 12.02.2029./а.с.15 т.1/

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань органом управління ТОВ «Тайгер» є загальні збори. У відомостях щодо керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, в тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо є керівник Білослюдцев Олексій Данилович, 27.09.2010 (на всі правочини надання згоди загальними зборами). Він же є головою комісії з припинення, в стані якого товариство з 23.10.2019./а.с.27 т.2/

Голова ліквідаційної комісії ТОВ «Тайгер» О.Білослюдцев повідомив суд, що 20.02.2019 товариство не проводило загальних зборів учасників товариства та не доручало ОСОБА_2 здійснювати від імені товариства дії, направлені на укладення, зміну чи розірвання договору оренди об`єкту нерухомого майна загальною площею 2423 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.9 т.3/

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомості майна щодо об`єкта нерухомого майна нежитлові приміщення загальною площею 2423 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , приватним нотаріусом ХМНО Котляровою О.М за №461, №462 від 09.09.2020 здійснена державна реєстрація права власності на указаний об`єкт нерухомості на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна у статутний капітал ТОВ «Імпфант Форту Плюс», посвідченого за №461, №462 від 09.09.2020. Власник: ТОВ «Імпфант Форту Плюс».

Також зазначена інформація містить відомості щодо державної реєстрації 27.11.2020 приватним нотаріусом ХМНО Решетняк І.С. договору іпотеки щодо зазначеного нерухомого майна, серія та номер 3424, виданий 27.11.2020; іпотекодержатель ОСОБА_6 , боржник: ОСОБА_6 , майновий поручитель ТОВ «Імпфант Форту Плюс»./а.с.47-49 т.1/

30.04.2021 ТОВ «Імпфант Форту Плюс» звернулося до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення від 17.04.2021 №57703960, прийняте державним реєстратором Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. щодо нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1

Наказом Міністерства юстиції України від 03.06.2021 №2000/5 частково задоволено скаргу ТОВ «Імпфант Форту Плюс» та скасовано рішення від 17.04.2021 №57703960, прийняте державним реєстратором Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. Підставою скасування указаного рішення держаного реєстратора стало порушення ним вимог законодавства, оскільки оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором, а не нотаріусом, який вчинив дію щодо посвідчення договору оренди між ТОВ «Тайгер» та ОСОБА_1 , за наявності суперечностей, оскільки об`єкт нерухомого майна знаходиться у власності ТОВ «Імпфант Форту Плюс»./а.с.10-13 т.1/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що Міністерство юстиції України правомірно, у межах своєї компетенції скасувало рішення за №55703960 від 17.04.2021, прийняте державним реєстратором Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І.

Установивши, що ТОВ «Тайгер» не проводило загальних зборів щодо надання повноважень ОСОБА_2 на укладення із ОСОБА_1 оспорюваного договору оренди об`єкту нерухомого майна та у неї був відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності для укладення цього договору, суд першої інстанції прийшов до висновку про недійсність цього договору згідно положень ст.ст.203, 215, 319-321, 761 ЦК України. Крім того, відсутні жодні схвальні дії ТОВ «Тайгер» щодо договору, в тому числі щодо розрахунків за даним договором.

Переглядаючи справу у межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Щодо правомірності висновків суду першої інстанції в частині відмови у позовних вимогах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України.

Відповідно до положень статей 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до Законів України.

Міністерство юстиції України здійснює свою діяльність на підставі Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228. Зокрема, підпунктом 83-10 пункту 4 Положення передбачено, що Міністерств юстиції України розглядає відповідно до закону скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Мін`юсту та приймає обов`язкові до виконання рішення у порядку статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон №1952-IV).

Статтею 37 Закону №1952-IV передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Відповідно до пункту 8 Прядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, у разі, коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів Мінюсту, що оскаржуються.

Із матеріалів справи убачається, що Центральна колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України розглянула скаргу ТОВ «Імпфант Форту Плюс» на рішення від 17.04.2021 №57703960, прийняте державним реєстратором Мереф`янської міської ради Харківської області Микитенко Л.І. щодо нежитлових приміщень, розташованих у м.Харкові, вул.Різдвяна, буд.24 та 17.05.2021 надала висновок, якими рекомендувала скасувати вказане рішення держаного реєстратора. Підставою для такого висновку стало порушення державним реєстратором вимог законодавства, а саме ст.ст.3, 10, 18, 24 Закону №1952-IV.

Частиною п`ятою статті 3 Закону №1952-IV (у редакції, чинній на момент посвідчення договору оренди нерухомого майна) визначено, що державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Підставою для відмови в державній реєстрації прав є випадок, коли документи подані до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав (п.9 ч.1 ст.24 Закону).

Абзацом першим частини другої статті 24 Закону визначено, що за наявності підстав для відмови у державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Усупереч викладеним вимогам закону оскаржуване рішення про реєстрацію права оренди на нежитлове приміщення за договором оренди, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Гнідюком О.Б., прийнято державним реєстратором Микитенко Л.І., а не нотаріусом, який вчинив указану дію. Крім того, таке рішення державний реєстратор прийняв за наявності суперечностей у відомостях щодо власника нежитлового приміщення.

За таких обставин наказ Міністерства юстиції України від 03.06.2021 №2000/б про скасування рішення від 17.04.2021 №57703960 державного реєстратора Микитенко Л.І. є обґрунтованим та правомірним.

Доводи апеляційної скарги, у яких позивач заперечує висновки щодо правомірності дій Міністерства юстиції України про скасування державної реєстрації, оскільки реєстрація здійснена на підставі чинного договору, а зміна власника об`єкта нерухомості згідно п.2.7 договору оренди не припиняє його дію, та до нового власника переходять права та обов`язки орендодавця, - колегія суддів відхиляє як неспроможні. По-перше, Міністерство юстиції України не надавало оцінки правомірності договору оренди та його умовам. По-друге, Міністерство юстиції України виключно в межах визначених законом повноважень перевірило законність дій державного реєстратора щодо реєстрації права державним реєстратором, який при прийнятті оскаржуваного рішення діяв усупереч вимогам Закону.

Не заслуговують на увагу та відхиляються апеляційним судом також доводи апеляційної скарги щодо вимушеності ОСОБА_1 самостійно звернутися до відповідного суб`єкта державної реєстрації із заявою про здійснення державної реєстрації права оренди, оскільки орендодавець ТОВ «Тайгер» протягом тривалого часу в порушення умов спірного договору не виконував свій обов`язок щодо державної реєстрації права оренди, а діяльність нотаріуса ОСОБА_7 , який посвідчував договір оренди, була припинена.

Як уже колегія суддів зазначила, відповідно до вимог ч.5 ст.3 Закону вказаний нотаріус повинен був зареєструвати договір оренди у день його посвідчення. Крім того, умовами договору визначався початок строку дії договору 14.09.2020 (наступний день після закінчення попереднього договору з іншою особою). Натомість позивач у період від дня укладення договору оренди 12.02.2019 до дня незаконної державної реєстрації 17.04.2021, тобто упродовж більше двох років не звертався до орендодавця ТОВ «Тайгер» про передачу йому об`єкта оренди та виконання умов договору, в тому числі не звертався в суд з вимогою про визнання за ним права оренди.

Щодо рішення суду в частині задоволення зустрічного позову та визнання недійсним договору оренди.

Відповідно до частин 1-5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із положеннями статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до абзацу другого частини 2 статті 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частина третя статті 237 ЦК України).

За приписами статті 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариства є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Установивши, що ТОВ «Тайгер», як власник спірного нерухомого майна не проводив загальні збори щодо надання повноважень на укладення договору оренди цього майна та не уповноважував ОСОБА_2 , яка зазначена в оспорюваному договорі оренди, представляти інтереси товариства при укладенні правочину щодо нежитлового приміщення, розташованого у м.Харкові, вул. Різдвяна, буд.23, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про визнання цього договору недійсним з підстав, передбачених ст.ст.203, 215 ЦК України. При цьому суд обґрунтовано прийняв до уваги, що, окрім відсутності належних повноважень в особи, яка укладала від імені товариства договір, відсутні й ознаки наступного схвалення товариством цього правочину, що також виключає можливість визнання договору дійсним.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності договору оренди, який скріплений печаткою ТОВ «Тайгер», що є достатнім підтвердженням волі сторін договору колегія суддів відхиляє як неспроможні, оскільки первісним при укладенні договору є повноваження особи (наявність цивільної правоздатності), яка представляє інтереси товариства, а не відтиск печатки, яким скріплюється договір. Судом установлено відсутність волі товариства (рішення загальних зборів) на укладення договору оренди із ОСОБА_1 та відсутність повноважень Краснікової Л.С. на представництво інтересів товариства, як і відсутнє наступне схвалення правочину чи його виконання. Тому спірний договір є недійсний із підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.203 ЦК України.

Не заслуговують на увагу та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції процесуального закону при прийнятті зустрічного позову.

Як убачається із матеріалів справи, ухвалою суду від 28.09.2023 постановлено про повернення розгляду справи на стадію підготовчого провадження та встановлено 15-денний строк на подання відзиву. Згідно із довідкою про доставку електронного документу (ухвали від 28.09.2023) представнику ТОВ «Імпфант Форту Плюс» Письменній В.М. документ доставлено до електронного кабінету 03.10.2023./а.с.244 т.1/ Зустрічний позов направлено засобами поштового зв`язку на адресу суду 18.10.2023, тобто у межах строку, встановленого для її подання./а.с.14-35 т.2/

Посилання у апеляційній скарзі на недоліки зустрічного позову, які б мали бути підставою для залишення позову без руху не заслуговують на увагу та відхиляються апеляційним судом. По-перше, районний суд ухвалою від 25.10.2023 залишив зустрічний позов без руху з підстав несплати судового збору. По-друге, зазначені позивачем недоліки не передбачені ч.3 ст.376 ЦПК України, як обов`язкова підстава для скасування судового рішення. По-третє, зважаючи на тривале судове провадження у даній справі, зазначені недоліки є надмірним формалізмом.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції принципу змагальності та неналежного мотивування прийнятого рішення зводяться до незгоди з судовим рішенням та не вказують на такі порушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Головко Аліною Ігорівною, - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 02 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.03.2025.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак