ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 691/1113/24
Провадження № 22-ц/821/438/25
категорія: 307000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Новікова О.М.

суддів: Карпенко О.В., Фетісової Т.Л.,

секретаря: Довженко Т.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Городищенська міська рада

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Городищенської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить надати йому додатковий строк, терміном два місяці, для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що він є сином ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Черкаси. 02.03.20216 мати склала на нього заповіт, яким заповідала йому все належне їй майно, зокрема, на земельну ділянку площею 2,85 га, кадастровий номер :02:001:0262, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах Калинівської сільської ради (Городищенська міська рада) Городищенського району Черкаської області. Право власності ОСОБА_2 на указану земельну ділянку підтверджується державники актом, виданим на її ім`я. У серпні 2014 року позивач звернувся до Другої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на указану земельну ділянку. Однак, постановою нотаріуса від 14.08.2024 йому відмовлено у вчинені нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропущенням строку подання заяви про прийняття спадщини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2024 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Городищенської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не наведено істотних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини, а тому не вбачає підстав для поновлення такого строку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У січні 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, просить його скасувати ї та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що в зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, постійними загрозами ракетних обстрілів, службовими відрядженнями за межі Черкаської області, він був позбавлений можливості своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, його дружина ОСОБА_3 є інвалідом 3-ї групи, а тому при наявності вільного часу він намагався їй надавати посильну допомогу.

Просить врахувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист його порушених прав в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також загальні засади цивільного судочинства: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом:справедливість, добросовісність та розумність.

Зазначає, що його мати ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . З січня 2023 року і по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 він проживав разом з нею, але не був зареєстрований.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

20 січня 2025 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Городищенської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 січня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Новіков О.М., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 січня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд.

Повторним автоматичним розподілом від 10.03.2025 замість перебуваючої у відпустці судді Василенко Л.І. у справі приймає участь суддя Фетісова Т.Л.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Черкаси померла ОСОБА_2 , свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , після смерті якої відкрилась спадщина.

За життя, покійній ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 2,85 га, кадастровий номер :02:001:0262, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах Калинівської сільської ради Городищенського району (наразі Городищенська міська рада) Черкаської області державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЧР № 147221.

02.03.2018 покійна ОСОБА_2 склала заповіт, яким, на випадок своєї смерті, заповідала ОСОБА_1 все своє майно, що належатиме їй на день смерті.

З метою прийняття спадщини після покійної ОСОБА_2 , позивач звернувся до нотаріуса. Постановою нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. від 14.08.2024, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкоємець, у встановлений законом строк, не подав заяву про прийняття спадщини.

Із викладеного вбачається, що позивач звернувся до нотаріуса лише через 9 місяців із дня відкриття спадщини.

Посилаючись на поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини, позивач ОСОБА_1 надав суду довідку ПП «Інститут з питань іхтіології» № 14/08 від 14.08.2024, про те, що він працює на посаді водія даного підприємства та регулярно перебуває у відрядженнях.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

За загальним положенням про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається із часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але, на час відкриття спадщини, не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) дані обставини визнано судом поважними. Якщо у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Так, суд першої інстанції вірно вказав, що посилаючись на поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини, позивач ОСОБА_1 надав суду довідку ПП «Інститут з питань іхтіології» № 14/08 від 14.08.2024, про те, що він працює на посаді водія даного підприємства та регулярно перебуває у відрядженнях. Разом із тим, така довідка не містить інформації про терміни перебування позивача у відрядженнях, а тому не є належним доказом у справі.

Позивач також не був обмежений у праві надати доручення іншій особі для представництва його інтересів у питанні прийняття спадщини.

Також позивач надав довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 196938, про встановлення ОСОБА_3 ІІІ групи інвалідності безтерміново. Однак наявність у дружини позивача ІІІ групи інвалідності, та якій протипоказана важка фізичні праця, психоемоційні навантаження, також не являється перешкодою для своєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Отже, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що позивачем не наведено істотних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини, а тому не вбачає підстав для поновлення такого строку.

Доводи апеляційної скарги про те, що в зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, постійними загрозами ракетних обстрілів, службовими відрядженнями за межі Черкаської області, позивач був позбавлений можливості своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_2 , крім того, його дружина ОСОБА_3 є інвалідом 3-ї групи, є необґрунтованими.

Так, упостанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 234/17511/19 (провадження № 61-8215св20) вказано, що: «як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 (провадження № 61-5590св21) вказано, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16».

Таким чином, зазначені доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції, який зробив обґрунтований висновок про те, що наведені позивачем обставини не перешкоджали ОСОБА_1 реалізувати свої спадкові права шляхом подання відповідної заяви про прийняття спадщини. При цьому дані обставини не перешкоджали позивачу реалізувати свої спадкові права, зокрема, й через засоби поштового чи електронного зв`язку.

Що стосується посилань апелянта на те, що він на момент смерті матері проживав разом з нею, то ці обставини не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Частиною 8 ст. 83 ЦПК України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частини 1статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

На підстави вищевикладеного, дослідивши усі наявні докази в сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 17 березня 2025 року.

Головуючий: О.М. Новіков

Судді : О.В. Карпенко

Т.Л. Фетісова