РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.,

за участю секретаря Савицького В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Шумило Наталії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача Шумило Наталія Миколаївна звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, в якому просила встановити факт проживання позивача ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 19.06.2007 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 19.06.2007 року по день його смерті проживали разом за місцем проживання позивача, були пов`язані спільним побутом, за сумісні кошти купували продукти та речі, ліки, вели спільне господарство. ОСОБА_4 не мав інших родичів. Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, проте приватним нотаріусом Київського міського нотаріальногго округу Саваріною Оленою Сергіївною було відмовлено позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину, так як необхідно встановити факт родинних відносин.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2024 року справу №766/34470/22-ц передано судді Херсонського міського суду Херсонській області Кузьміній О.І.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.05.2024 року прийнято до провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.01.2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник в судовому засідання в режимі відеоконференції просили вимоги позивача задовільнити у повному обсязі з підстав викладених у позові.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, надали відзив на позов, в якому просили відмовити у задоволенні вимог позивача, посилаючись на їх необгрунтованість.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 .

Згідно відомостей паспорта громадянина України ОСОБА_4 , під час життя його зареєстроване місце проживання з 27.04.2004 року за адресою: АДРЕСА_1 .

27.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною Оленою Сергіївною за заявою відповідача ОСОБА_3 від 27.01.2021 року заведено спадкову справу № 1/2021 до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований та постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей паспорта громадянина України ОСОБА_1 , її зареєстроване місце проживання з 31.07.1982 року за адресою: АДРЕСА_2 .

03.06.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Саваріної Олени Сергіївни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . та 03.06.2021 року отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не надано нотаріусу документів, що підтверджують родинні чи інших відносин між нею та спадкодавцем.

Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 2 СК України, сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому.

Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням.

Згідно ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Права члена сім`ї має одинока особа.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (пункт 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Верховний Суд зазначив, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (постанова КЦС ВС від 07 лютого 2018 року. №127/1765/16).

Доказами спільного проживання можуть бути показання свідків, довідка ЖЕК або запис у будинковій книзі, відмітка в паспорті, наявність у спадкоємця свідоцтва про смерть та інших особистих речей і документів померлого, медичне обслуговування за спільною адресою, довідки з відповідних органів самоврядування про факт проживання однією сім`єю, трафіки мобільних телефонів, де буде видно, що особи ночували за однією адресою, тощо.

Належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами сімейних взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних сім`ї. Наявність у позивача лише документів, пов`язаних зі смертю та захороненням спадкодавця не є належними доказами, оскільки ці документи не підтверджують факт перебування позивача в фактичних шлюбних відносинах зі спадкодавцем (постанова ВС від 25 листопада 2019 року №202/5003/16-ц).

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичної сім`ї та ведення нею спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного сторін сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Самі лише показання свідків не є достатніми доказами про наявність у позивача із спадкодавцем сім`ї в розумінні статті 3 СК України (постанова ВС 16 січня 2019 року №343/1821/16-ц, 22 серпня 2018 року №644/6274/16-ц, 12 грудня 2019 року. №466/3769/16, 24 червня 2021 року №694/646/20, 13 липня 2021 року №522/10375/19).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , під час життя мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем будь-які належні та допустимі докази на підтвердження спільного проживання із ОСОБА_4 , наявності спільного бюджету, участі у спільних витратах, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, виникнення усталених взаємних прав та обов`язків як членів сім`ї, суду не надано.

Отже, суд вважає, що позивачем не доведено факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, у зв`язку з не підтвердженням позивачем належними доказами заявленого нею факту, що має юридичне значення. Посилання позивача на покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як на докази по справі, суд не приймає до уваги, як такі, що спростовані встановленими у судовому засіданні обставинами.

Посилання позивача на Довідку Калинівської селищної ради від 26.08.2021 року за № 75 та Акт обстеження № 233 Калинівської селищної ради підписаний 25.08.2021 року селищним головою Калинівської селищної ради, на підтвердження спільного проживання позивача з ОСОБА_4 , не приймається судом до уваги, як такі, що не грунтуються на вимогах закону.

Керуючись ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову адвоката Шумило Наталії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна

Повний текс рішення виготовлено 14.03.2025 року.