Провадження №: 2/755/90/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2025 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваленко І.В.,

за участі секретаря судових засідань Грищенко С.В.,

учасники справи:

представник позивач Стерн Ю.О.,

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Котович І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в:

15 грудня 2021 року позивач Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 , відповідно до якого просило стягнути з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 102 863,72 грн., а також, 3% річних - 9 861,67 грн., інфляційних витрат - 33 810,35 грн., судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн. та витрати на отримання за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35,00 грн. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідач є споживачами послуг з водопостачання та водовідведення в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , які надаються позивачем. Однак відповідач не виконує зобов`язання по оплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, внаслідок чого за період з 01 липня 2014 року по 31 жовтня 2021 року утворилася заборгованість. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 липня 2014 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 102 863,72 грн., інфляційні втрати у розмірі 33 810,35 грн., а також, 3% річних - 9 861,67 грн., та витрати зі сплати судового збору та витрат на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав.

10 січня 2022 року ухвалою Дарницького районного суду м.Києва цивільну справу направлено за підсудністю до Дніпровського районного суду м.Києва - за місцем реєстрації відповідача у Дніпровському районі: Дніпровська набережна, буд.9-А, кв.292, м.Київ.

15 червня 2022 року в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В.

16 серпня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощено позовне провадження, з повідомленням (викликом) сторін, також витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 та витребувано з Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, інформацію про кількість зареєстрованих осіб та їх анкетні дані, що були зареєстровані чи проживали за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.07.2014 року по 31.10.2021 року.

Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

23 серпня 2022 року (вх.№27555) до суду з Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації надійшов витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва, з якого убачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 8 осіб.

06 вересня 2022 року (ЕП-7857) на адресу суду від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надійшла інформація про те, що згідно з даними реєстрових книг, нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності не реєструвалася.

07 листопада 2022 року (Вх.№38996) до суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення співвідповідачів по справі, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , також значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 .

07 листопада 2022 року (вх.№38997) до суду представником позивача Плясуном О.І. подано позовну заяву (уточнюючу), в якій, не змінюючи предмету та підстав позову, позивач розширив коло відповідачів по справі та просив стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 102 863,72 грн., 3% річних у розмірі 9 861,67 грн., інфляційні втрати у розмірі 33 810,35 грн., судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. та витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35,00 грн.

07 листопада 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва залучено співвідповідачів та прийнято уточнюючу позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

06 лютого 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про часткове задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 102 863,72 грн., інфляційні втрати у розмірі 32 865,71 грн., три процента річних у розмірі 9 439,39 грн., а всього на загальну суму 145 165,82 грн. (сто сорок п`ять тисяч сто шістдесят п`ять грн. 82 коп.)

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судові витрати по сплаті судового збору в рівних частках в розмірі 567,50 грн., з кожного відповідача.

06 грудня 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Котович І.О. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06.02.2023 року, просив суд скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06.02.2023 року та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

17 грудня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва задоволено заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2023 року.

Скасовано заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06.02.2023 року, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 12 годину 00 хвилин 06 лютого 2025 року.

05 березня 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва закрито провадження у справі в частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_5 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пред`явлені до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просив стягнути солідарно з останніх на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 102 863,72 грн, інфляційні втрати у розмірі 32 865,71 грн, три процента річних у розмірі 9 439,39 грн, а всього на загальну суму 145 165,82 грн. Щодо заяви сторони відповідача про застосування строків позовної давності, вважав, що в межах даного спору застосування таких строків можливе лише в частині заборгованості, що виникла до березня 2017 року.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у судовому засіданні вказували на те, що з 2019 року вони не користуються послугами водопостачання, оскільки у них відрізана водопровідна труба.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Котович І.О. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до відповідачки ОСОБА_3 , обґрунтовуючи тим, що остання дійсно в період з 1997 року по 20.03.2024 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак в період з 2025 року по сьогоднішній день вона, у зв`язку з укладенням шлюбу за даною адресою не проживає. На даний момент ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Просив застосувати строки позовної давності.

Суд, заслухавши учасників цивільного процесу, наведені ними доводи та заперечення щодо підстав та предмету позову, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дають підстави для ухвалення судового рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ПрАТ «Київводоканал» здійснює свою виробничу діяльність з водопостачання та водовідведення з липня 2014 року, є монополістом з надання послуг на території м.Києва, надає послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .

Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг, на час виникнення спірних правовідносин, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору.

Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.

Відповідно до п. 1.1 Договору, виконавець ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно отриманої, відповідно до ч. 7 ст.187 ЦПК України, судом інформації з ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва» відповідачка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 26.04.1987 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.45)

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 19.08.2022 року №83468089, відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 26.04.1987 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.53)

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 19.08.2022 року №83468089, відповідачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 24.07.1997 по 20.03.2024 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.53)

Матеріали справи свідчать, що між сторонами договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) не укладався.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором.

Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За правилами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно положень пунктів 1, 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Відповідно ст. 179 Житлового кодексу України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у період виникнення заборгованості були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними довідками про реєстрацію місця проживання, таким чином, в розумінні ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» та Житлового кодексу України, є споживачами комунальних послуг, які надаються позивачем.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно ст. 4 ЦК України, актами цивільного законодавства, серед іншого, є постанови Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), пунктами 17, 18, 20, 21, 23 яких визначено, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. За несвоєчасну оплату послуг споживач сплачує пеню в установлених законом та договором розмірах.

Згідно пункту 30 Правил споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі.

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачі є споживачами комунальних послуг.

Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Так, виходячи з вищенаведеного, не дивлячись на те, що відповідачі впродовж певного періоду споживали послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), останні не звільняються від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц та від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Правила користування приміщеннями житлових будинків, затвердженні Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п.18 зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги, тому враховуючи положення ст. 541 ЦК України зобов`язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер, а тому особи, що є співвласниками квартири несуть солідарні зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, відповідно до ст. 544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Судом встановлено, що за період з 01 липня 2014 року по 31 жовтня 2021 року, відповідачі своєчасно не вносили плату за послуги з водопостачання та водовідведення, в результаті чого утворилась заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення за період 01 липня 2014 року по 31 жовтня 2021 року, у розмірі - 102 863,72 грн., ці обставини підтверджуються долученими до справи доказами, які надано позивачем.

Разом з тим, приймаючи до уваги заяву представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Котовича І.О. про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положення статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Згідно частини першої ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Представник позивача у своїх запереченнях на заяву про застосування позовної давності посилається на п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений ( від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630 , від 19 серпня 2022 № 928 був неодноразово продовжений.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України до від 25 березня 2020 року № 338 та від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30 квітня 2023 року.

Отже, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до березня 2017 року. Строк позовної давності за всіма вимоги, що виникли після березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Згідно розрахунку заборгованості за отримані послуги з водопостачання та водовідведення за період липень 2014 - жовтень 2021, заборгованість за відповідачами нараховується з липня 2014 року.

Суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності щодо нарахованого боргу за отримані послуги з водопостачання та водовідведення за період з липня 2014 року по 12 березня 2017 року.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги відзив відповідача ОСОБА_3 та заяву про застосування загального строку позовної давності до вимог позивача, відповідь на відзив представника позивача на заяву про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, з урахуванням правил загальної позовної давності, та присуджує до стягнення солідарно з відповідачів нараховану позивачем станом на 31 жовтня 2021 року заборгованість в межах періоду з 12 березня 2017 року до 31 жовтня 2021 року, за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 74 211,05 грн.

Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц.

Суд враховує, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19 )» (№ 530-1X від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Разом з тим, така заборона не стосується 3% річних та інфляційних втрат, які передбачені ст. 625 ЦК України, та які не є неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, яка має компенсаційний характер.

Таким чином, інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку ціни вимоги, з урахуванням заяви про застосування строку позовної давності, за послуги з водопостачання та водовідведення становить 12 634,27 грн.; розмір 3 % річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни вимоги за послугу з постачання теплової енергії та гарячої води становить 5 053,45 грн., які підлягають солідарному стягненню з відповідачів.

Вимога про стягнення солідарно з відповідачів витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розмірі 35,00 гривень не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів, що такі витрати понесені підприємством з вини відповідачів та підлягають стягненню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Цивільного - процесуального кодексу України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 340,89 грн., тобто по 446,96 грн. з кожного.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 526, 610, 714 Цивільного кодексу України, статтями 66, 67, 162 Житлового кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, статтями 2, 10, 49, 76-81, 89, 141, 264 - 265, 274, 279, 280, 284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення, зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку та за абонентське обслуговування за період з 12.03.2017 по 31.10.2021 у розмірі 74 211,05 грн (сімдесят чотири тисячі двісті одинадцять гривень п`ять копійок), інфляційні втрати у розмірі 12 634,27 грн (дванадцять тисяч шістсот тридцять чотири гривні двадцять сім копійок), 3% річних у розмірі 5 053,45 грн (п`ять тисяч п`ятдесят три гривні сорок п`ять копійок), що разом становить 91 898,77 грн (дев`яносто одна тисяча вісімсот дев`яносто вісім гривень сімдесят сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір в розмірі 446,96 грн (чотириста сорок шість гривень шістдесят шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір в розмірі 446,96 грн (чотириста сорок шість гривень шістдесят шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір в розмірі 446,96 грн (чотириста сорок шість гривень шістдесят шість копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», , адреса: м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а.

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складений 10.03.2025 року

Суддя :