Справа № 206/6896/24
Провадження № 2/206/628/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Поштаренко О.В. ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Крушинська Антоніна Андріївна, яка дії в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що даний позов не може бути прийнятий до провадження та підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч 4 ст. 175 ЦПК України, визначено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

За загальним правилом підсудності, відповідно до ч.1ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.ч.2, 9, 10 ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них; позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи); позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

В позовній заяві позивач вказує останню відому адресу місця проживання відповідача в України є: АДРЕСА_1 , відомості про наявність електронного кабінету не відомий, реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий, номер паспорта, не відомий, офіційна електронна адреса не відома, адреса електронної пошти не відома.

Разом з тим як вбачається зі свідоцтва про шлюб долученого до позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 є громадянкою Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії.

Натомість зазначивши, що остання проживає за адресою: АДРЕСА_1 і позивач не може виїхати за межі країни у зв`язку з воєнним станом, що свідчить про обізнаність останнього про місцезнаходження відповідача.

Так, у порушення вказаних вище вимог закону позивачем не вказано зареєстроване місце проживання чи перебування відповідача (яке має бути вказане у посвідці на постійне проживання громадянина іноземної держави), а також будь-яких засобів зв`язку для належного повідомлення позивача щодо стану розгляду справи.

Відповідно до ч.6 ст.175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору. Зазначену вимогу позивачем не виконано, не вказано відомості, які необхідні для правильного вирішення спору.

Будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач не перебуває на території України для обрання позивачем альтернативної підсудності справи в порядку ст. 28 ЦПК України, останнім не надано.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Окрім того, порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення Закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» закріплено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

У свою чергу, згідно зі ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Подана позивачем позовна заява не містить викладу обставин, які б дозволяли суду визначити Закон, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу. Окрім того, відповідно до п. 5 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Всупереч вказаній вимозі процесуального закону, позивачем не надано доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме, що відповідач та позивач мають спільних дітей, оскільки як вбачається з переліку додатків до позовної заяви, позивачем долучено свідоцтва про народження дітей, проте вказані свідоцтва складені на іноземній мові та не мають відповідного перекладу, а також не завірені належним чином відповідно до вимог діючого законодавства, що позбавляє суд можливості встановити зміст вказаних документів.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали - шляхом подання позовної заяви у новій редакції, яка містить: зазначення місця проживання відповідача або останню відому позивачу адресу місця проживання відповідача на території України з поданням доказів цього.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст., 175, 177, 185, 258, 260, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху для виправлення недоліків.

Надати позивачу для усунення недоліків строк в 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку, якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Поштаренко