Провадження № 2/357/1461/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

17 березня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бебешко М. М. ,

при секретарі - Ільницька І. П.,

За участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

психолога ОСОБА_3 ,

неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у приміщенні суду в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

18 жовтня 2024 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, згідно з якою позивач просить суд позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно його доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач вказала, 20.01.2007 вона одружилась з ОСОБА_5 . Від шлюбу з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилась донька ОСОБА_4 . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2011 шлюб між сторонами було розірвано. 26.06.2013 позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 . 14.09.2024 донька ОСОБА_4 на власний розсуд змінила прізвище на ОСОБА_4 , про що складено відповідний актовий запис № 78, що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені, серії НОМЕР_1 . У зв`язку зі зміною прізвища 30.09.2024 ОСОБА_4 отримала новий паспорт громадянина України. Від шлюбу з ОСОБА_7 в позивача народились двоє дітей , які разом з позивачем та донькою ОСОБА_4 проживають за однією адресою. Після розірвання шлюбу з відповідачем будь-яке спілкування останнього з донькою було припинено, він перестав піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний і духовний розвиток, не приймає участі в її вихованні. Відповідач не виконує жодного з своїх батьківський обов`язків. Під час навчання доньки в школі її успішністю не цікавився, з вчителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував. Відповідач жодного разу не навідав свою доньку ОСОБА_4 за місцем її проживання, не телефонував їй, коштів на її утримання не надавав, що підтверджує відсутність з його боку піклування про дитину.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 жовтня 2024 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

25 листопада 2024 року судом отримано відомості про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_5 з Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, згідно з якою відповідача.

Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08 січня 2025 року. Вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей Білоцерківської міської ради надати письмовий висновок щодо вирішення спору у даній справі.

08 січня 2025 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про проведення підготовчого засідання без участі позивача та її представника.

08 січня 2025 року представник третьої особи Степашкіна В.В. звернулась з заявою про проведення підготовчого засідання без участі представника Служби в справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області

Через неявку відповідача в підготовче засідання на 08 січня 2025 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 06 лютого 2025 року.

В підготовче засідання 06 лютого 2025 року відповідач повторно до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином,

Ухвалою суду від 06 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 28 лютого 2025 року.

27 лютого 2025 року на адресу суду надійшов висновок Органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради з вирішення спору.

В судовому засіданні 28 лютого 2025 року позивача та її представник - адвокат Потапенко М.А. підтримали позовні вимоги та просили суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач додатково пояснила суду, що з 2011 року біологічний батько доньки не цікавиться життям останньої, з серпня 2011 року біологічний батько з дитиною не спілкувалися. Донька одного разу зверталася до батька через соціальну мережу з проханням щодо надання дозволу на виїзд закордон, проте батько відповів доньці , що він не надає такого дозволу.

В судовому засіданні 28 лютого 2025 року в присутності психолога ОСОБА_3 , заслухано думку неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пояснила суду, що суд має задоволити позовні вимоги і позбавити біологічного батька батьківських прав, так як з 2011 року вона батька жодного разу не бачила. Через соціальну мережу вона зверталася до нього за дозволом на виїзд закордон, проте останній їй у цьому відмовив. У мами х 2013 року є інший чоловік, якого вона вважає своїм батьком, і який приймає активну участь у її житті.

Через неявку відповідача в судове засідання 28 лютого 2025 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 17 березня 2025 року.

17 березня 2025 року учасники справи до суду не з`явилися.

Представник позивача звернувся з клопотанням про розгляд справи 17 березня 2025 року за відсутності сторони позивача, підтримання позовних вимог у повному обсязі та наданням доказів понесення витрат на правничу допомогу у строку передбачений законом.

Відповідач в судове засідання 17 березня 2025 року повторно не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення.

За таких обставин, суд вважає відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України здійснювати заочний судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Сторони з 20 січня 2007 року до 05 грудня 2011 року перебували у шлюбі між собою (а.с.13, 15).

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 (а.с. 14).

26 червня 2013 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 16).

Позивач разом з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за реєстровані в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 21), яка належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 19).

14 вересня 2024 року ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_4 (а.с 17,18).

Згідно довідки Першої Білоцерківської гімназії від 16.07.2024 (а.с.22), батько учениці ОСОБА_4 - ОСОБА_5 контакту зі школою не підтримував, успішністю дитини не цікавився, з вчителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував, шкільним життям дитини не цікавився. Дитину до школи приводить і забирає мати або вітчим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на виклики до школи, батьківські збори, свята приходить теж тільки маи та вітчим.

Згідно акту обстеження умов проживання від 12.09.2023, складеного уповноваженими особами Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області (а.с. 23) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 створені належні умови для проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 працює комерційним директором у ПП «Каменяр» та отримала дохід за період з 01 січня 2024 року по 30 червня 2024 року в розмірі 80065,00 грн, що підтверджується Довідкою про доходи, виданої Приватним підприємством «Каменяр» (а.с. 24).

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 137 від 25 лютого 2025 року (а.с. 59) складено висновок щодо вирішення судового спору у даній справі, згідно з яким ОСОБА_5 в порушення вимог чинного законодавства України ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання його дочки, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав. Позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 стосовно його дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України) зазначено підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відповідно до статті 165 СК України, мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 166 СК України описано правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини.

Так, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції).

Згідно роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідач ОСОБА_5 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не цікавиться її навчанням, не забезпечує за ним необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання, не спілкується з дитиною обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, тому суд дійшов висновку, що в інтересах дитини, є доцільним позбавлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Правові висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав у подібних правовідносинах висловлено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 та від 13 липня 2022 року у справі № 366/2047/18.

Частиною 6 ст.19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, даний висновок надається на підставі засідань комісії органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав, який проводить відповідну перевірку щодо підстав для надання відповідного висновку. Для підготовки цього висновку комісія спілкується з обома батьками, вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) .

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи наявність визначеного законом обов`язку обох батьків утримувати власних дітей, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову 18.10.2024 і до досягнення донькою повноліття.

Судові витрати в частині стягнення судового збору в розмірі 1211,20 грн. за подання позовної заяви підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача.

Разом з цим, приймаючи до уваги те, що судом вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вирішення питання про стягнення з нього аліментів в сумі 1211,20 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку), починаючи з 18 жовтня 2024 року та досягнення донькою повноліття

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу про стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_11 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 судовий збір у справі в сумі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 . РНОКПП: відсутній в справі.

Третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області. Місцезнаходення:09107, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Павла Скоропадського, будинок 8. Код .

Суддя М. М. Бебешко