справа № 758/6849/24 головуючий у суді І інстанції Петров Д.В.
провадження № 22-ц/824/3950/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представницею - адвокаткою Вовк Світланою Степанівною та за апеляційною скаргою ОСОБА_2 поданою представницею - адвокаткою Палій Альоною Віталіївною на рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, у якій позивач просив суд:

стягнути солідарно з відповідачів на користь товариства заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 69 796,81 грн; 3% річних у розмірі 6 631,99 грн; інфляційні втрати у розмірі 29 337,18 грн; витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 45,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 06 квітня 2014 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно даних норм виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг, дана відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.

Відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору, оскільки після розміщення повідомлення та Договору-1 у вищевказаній газеті жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг до Договору від відповідачів не надходило.

Однак відповідачі в порушення умов Договорів та вимог, що передбачені наведеними вище нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 січня 2017 року по 31 березня 2024 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконали належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 69 796,81 грн.

Розмір заборгованості відповідача за надані житлово-комунальні послуги складається з: 68 511,94 грн заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, 101,57 грн заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку, 1 183,30 грн заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування.

Крім того, позивач вказує на те, що на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, в зв`язку з простроченням щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення відповідач повинен сплатити також 3% річних в розмірі 6 631,99 грн та інфляційні втрати в розмірі 29 337,18 грн.

З огляду на викладені обставини, позивач просив задовольнити позов.

22 липня 2024 року від відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на адресу суду надійшли відзиви на позовну заяву, в яких останні заперечували проти задоволення позовних вимог, аргументуючи це тим, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі є власниками квартири за вищезгаданою адресою або її наймачами, якщо квартира не перебуває у приватній власності та є споживачами наданих послуг.

У зв`язку з необґрунтованістю нарахування позивачем заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, відсутні також підстави для стягнення з відповідачів 3 % річних та інфляційних втрат.

Враховуючи той факт, що позивач просить суд стягнути з відповідачів грошові кошти за період понад три роки, просили про застосування строків позовної давності.

06 серпня 2024 від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому останній наголошував, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 серпня 2024 року задоволено клопотання представника позивача позовом ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» про закриття провадження в частині стягнення боргу за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_4 у зв`язку із смертю фізичної особи.

02 вересня 2024 року від представника позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення щодо неможливості застосування строків позовної давності, оскільки такі продовженні під час карантину та введення воєнного стану та території України.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 69 796,81 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 3% річних у розмірі 6 631,99 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» інфляційні втрати у розмірі 29 337,18 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн в рівних долях, по 1 009,33 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» витрат за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 45,00 грн в рівних долях по 15,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду, представниця ОСОБА_1 - адвокатка Вовк Світлана Степанівна 04 листопада 2024 року через систему Електронний суд подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апелянт посилається на те, що надані позивачем документи не є належними та достовірними доказами на підтвердження розміру заборгованості відповідачів за надані послуги з водопостачання та водовідведення оскільки обидва документи, на підставі яких було встановлено обставину розміру і перебігу формування заборгованості були створені і видані самим позивачем, та в яких ним зазначено розмір заборгованості, який наявний на його думку; не є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський обліг та фінансову звітність», тому не підтверджують факт надання послуг Відповідачам; не свідчать про повідомлення відповідачів про здійснені позивачем нарахування за житлово комунальні послуги адже докази направлення відповідачам будь-яких рахунків тощо на оплату послуг у матеріалах справи відсутні; з наданих позивачем доказів неможливо встановити, яким чином здійснювалось нарахування заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у квартирі.

Крім того, з 2018 року апелянт проживає за іншою адресою.

Апелянт не був належно повідомлений про відкриття провадження у справі, йому не вручалися жодні судові документи під час розгляду справи судом першої інстанції, у зв`язку із цим він був позбавлений права брати участь у судовому процесі, в тому числі подавати суду докази. У зв`язку із цією винятковою обставиною, апелянт просив суд прийняти та долучити до матеріалів справи докази його проживання за іншою адресою, що не подавалися районному суду.

Зауважила, що до 10 червня 2018 року законодавство не містило чинних норм, які б передбачали солідарну відповідальність осіб, що зареєстровані у житлі споживача, за виконання зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг.

Водночас, позовні вимоги Позивача охоплюють період з січня 2017 року по березень 2024 року. У зв`язку із цим суд першої інстанції не мав підстав застосовувати ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до правовідносин, що виникли між сторонами до 10 червня 2018 року та стягувати з них солідарно заборгованість, що сформувалася до цієї дати.

Також, позивачем було нараховано, а судом стягнено з відповідачів 3% річних та інфляційні втрати за весь період існування заборгованості з січня 2017 року по березень 2024 року, в тому числі за період з 12 березня 2020 року по 29 грудня 2023 року, чим порушено положення п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», Постанови КМУ від 5 березня 2022 р. №206.

Не погодившись із рішенням суду, представниця ОСОБА_2 - адвокатка Палій Альона Віталіївна 21 листопада 2024 року засобами поштового зв`язку подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апелянт посилається на те, що позивачу було відомо про існування заборгованості до січня 2017 року. Однак, сам факт існування певних карантинних обмежень не може вважатися поважною причиною пропуску звернення до суду, якщо такі обмеження об`єктивно не перешкоджали реалізувати своє право на звернення до суду у строки, встановлені ЦПК України. Про поновлення строків позовної давності позивач не заявляв суду першої інстанції, поважних причин їх пропуску не навів. У зв`язку з цим, вважає, що районний суд безпідставно не врахував заяву відповідача про застосування строків позовної давності.

Суд першої інстанції не дослідив розрахунок заборгованості та не звернув увагу, що 3% річних та інфляційні втрати нараховано до 31 березня 2024 року, тобто під час дії воєнного стану, що прямо заборонено законом.

Позивачем також не надано доказів на підтвердження фактичного нарахування заборгованості відповідно до об`ємів постачання та водовідведення.

Зауважила, що ОСОБА_2 з 11 жовтня 2019 року перебуває у шлюбі з громадянином Туреччини де і проживає. Докази фактичного проживання до суду першої інстанції не були надані, оскільки відповідачка перебувала на території України декілька тижнів, а відповідні документи знаходилися в Туреччині. Тому, просила поновити строк на надання додаткових доказів та долучити їх до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представницею - адвокаткою Вовк Світланою Степанівною на рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

12 грудня 2024 року представниця ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» - Сердюк Олена Василівна подала відзив, у якому заперечила проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 грудня 2024 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 поданою представницею - адвокаткою Палій Альоною Віталіївною на рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

28 січня 2025 року представниця ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» - Сердюк Олена Василівна подала відзив, у якому заперечила проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

У судовому засіданні представниця ОСОБА_2 - адвокатка Палій Альона Віталіївна вимоги своєї апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити. Також підтримала доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представниця Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» - Середюк Олена Василівна заперечила проти задоволення вимог апеляційних скарг, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10 квітня 2014 року №1198, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), який доповнено новими частинами.

За пунктом 5 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Частиною сьомої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору.

У відповідності до п. 1.1 Договору, ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати Боржнику відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а Боржник зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Розмір внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку був встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 вересня 2019 року №1716 для відповідного будинку у розмірі 14,51 грн. щоквартально, однак він не сплачений відповідачами, внаслідок чого борг складає 101,57 грн.

31 травня 2021 року на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами від 30 вересня 2021 року та від 31 грудня 2021 року), у зв`язку з чим з 01 липня 2021 року вказаний договір вважається укладеним.

Згідно з п. 1 Договору Виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п. 15 Договору розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не визначено договором.

Пунктом 7 Договору визначено, що плата за послуги складається з:

- плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до законодавства;

- плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у період з 11 лютого 1987 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА №113906461 від 12 червня 2024 року, а отже був споживачем житлово-комунальних послуг за вказаний період.

ОСОБА_3 зареєстрована та проживає у період з 31 липня 1985 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА №113906559 від 12 червня 2024 року, а отже була споживачем житлово-комунальних послуг за вказаний період.

ОСОБА_2 зареєстрована та проживає у період з 14 вересня 1985 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА №113906534 від 12 червня 2024 року, а отже була споживачем житлово-комунальних послуг за вказаний період.

Однак, відповідачі, в порушення умов Договорів та вимог, що передбачені нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати спожитих в період з січня 2017 року по 31 березня 2024 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконали належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 69 796,81 грн., яка підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості.

Так, на підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача, позивач надав суду розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, з якого вбачається, що за період з січня 2017 року по 31 березня 2024 року заборгованість складається з:

- 68 511,94 грн заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення,

- 101,57 грн заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку,

- 1 183,30 грн заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування.

У зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг боржники зобов`язані сплатити на користь позивача 3 % річних у розмірі 6 631,99 грн, інфляційні втрати у розмірі 29 337,18 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що відповідачі як споживачі послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення гарячої та холодної води, по квартирі у АДРЕСА_1 , які надаються ПрАТ «АК «Київводоканал», неналежним чином не виконували обов`язок зі сплати наданих послуг, а тому зобов`язані сплатити наявну заборгованість з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМ України від 21 липня 2005 року №630 та Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими постановою КМ України від 05 липня 2019 року №690.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За вимогами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України 21 липня 2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим.

Сторона позивача посилається на те, що виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПАТ «АК «Київводоканал» - позивача, як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж).

У відповідності до п. 1.1 Договору ПАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

За приписами статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 37, 38 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №690 від 05 липня 2019, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положення ст. 530 ЦК України визначають, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» 2004 року у статті 1 визначав споживача як фізичну чи юридичну особу, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Стаття 67 ЖК України визначає, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, попри те, що відповідачі не є власниками кв. АДРЕСА_2 , вони несуть обов`язок з утримання майна, яке перебуває у їх користуванні у зв`язку з реєстрацією місця проживання, у тому числі зобов`язані сплачувати за надані комунальні послуги.

Проживання в іншому місці не звільняє відповідачів від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено їх реєстрацію у зазначеній вище квартирі, а отже апелянти є користувачами наданих послуг. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 02 вересня 2019 року у справі №335/479/17.

Позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг відповідачі ними користувалися, а тому зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Суду не було надано доказів що спростовують надання вказаних послуг. Відмови від надання послуг, або нарікання на якість послуг від відповідачів до позивача не надходило.

В порушення умов Договору зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати спожитих послуг з водопостачання та водовідведення відповідачі не виконали належним чином, внаслідок чого обліковувалася заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з січня 2017 року по березень 2024 року у розмірі 69 796,81 грн, що підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості.

Так, згідно довідки від 17 травня 2024 року, заборгованість за адресою: АДРЕСА_1 (о/р НОМЕР_1 ) за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з січня 2017 року по березень 2024 року складається з 68 511,94 грн заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; 101,57 грн заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку; 1 183,30 грн заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування.

За правилами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України.

Про звільнення від даних мір відповідальності в Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-ІХ від 17 березня 2020 року) не вказано.

Таким чином, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-ІХ від 17 березня 2020 року) боржник під час дії карантину та протягом 30 днів після його закінчення звільняється від сплати неустойки.

При цьому, боржник, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити передбачені статтею 625 ЦК України інфляційні втрати за весь час прострочення і 3% річних від простроченої суми, оскільки вказаним законом, на який послався суд першої інстанції, не врегульовано питання звільнення на період дії карантину та 30 днів після його закінчення від сплати передбачених частиною другою статті 625 ЦК України виплат.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи порушення відповідачами виконання зобов`язань по сплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з січня 2017 року по лютий 2022 року, позивачем правомірно нараховано інфляційну складову боргу у розмірі - 29 337,18 грн, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 6 631,99 грн. за вказаний період.

При цьому, інфляційні втрати та 3% річних на заборгованість, яка виникла після 24 лютого 2022 року позивачем не нараховувалися, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності до вимог ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал».

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин.

Надалі постановами Кабінету Міністрів України цей карантин на території України продовжувався та був відмінений з 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651.

Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та тривав на час звернення товариства до суду з позовом (січень 2024 року).

Отже, строки позовної давності на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також до закінчення воєнного стану, та не потребують доведення поважності причин їх пропуску.

Інші доводи апеляційних скарг також не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду, а зводяться лише до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року №63566/00, § 23). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому рішення суду, відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану представницею - адвокаткою Вовк Світланою Степанівною - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 подану представницею - адвокаткою Палій Альоною Віталіївною - залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14 березня 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова