Справа № 174/146/25
п/с № 2/174/190/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Троцько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що вона є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, до складу якого входить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та право власності на яку чоловіком набуте на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.01.2007 року.

Маючи намір отримати спадок, який залишився після смерті чоловіка, 10.05.2024 року вона звернулася до Другої Кам`янської державної нотаріальної контори, де і було відкрито Спадкову справу: Номер у Спадковому реєстрі: 72421698, Номер у нотаріуса 269/2024.

В жовтні 2024 року, повторно, вона звернулася до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але від нотаріуса їй стало відомо, що на належну чоловіку квартиру накладено арешт у 2009 році ВДВС Вільногірського МУЮ, а тому, отримати свідоцтво не є можливим без зняття арешту з цього майна.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 400475751 від 23.10.2024 року на квартиру, що належать ОСОБА_2 та яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , накладено обтяження: арешт нерухомого майна за № 8963896 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, бн 12.08.2009, ВДВС Вільногірського МУЮ.

Вільногірський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було реорганізовано шляхом приєднання до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Таким чином, 23.10.2024 року вона звернулася до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою щодо надання інформації про причини арешту майна, належного померлому чоловіку, а також можливості зняття з нього арешту.

26.11.2024 року за № 197874 начальником Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надано відповідь про те, що відділ не може надати більш детальну інформацію та реквізити для сплати боргу за виконавчим провадженням в рамках якого накладено арешт на майно, а саме: на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 власником якої є ОСОБА_2 , не є можливим, у зв`язку з тим, що згідно з Наказом Міністерства юстиції України № 470/7 від 05.07.99 м. Київ «Про затвердження інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби» строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву державної виконавчої служби становить 3 роки, виконавче провадження за яким накладено арешт нерухомого майна відсутнє, у зв`язку із його фактичним знищенням.

Також зазначає, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 придбана спадкодавцем та зареєстрована на його ім`я, під час перебування у шлюбі з нею, що за правилами ст. 60 СК України, є майном, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі і належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, накладений арешт на квартиру, обмежує її право щодо здійснення права на дане майно.

Приймаючи до уваги вищевикладене, просить суд зобов`язати Верхньодніпровський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який було накладено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, бн, від 12.08.2009, обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції, власник: ОСОБА_2 , реєстраційний номер обтяження: 8963896, зареєстровано: 13.08.2009 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 04.02.2025 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі, призначено підготовче засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачу.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025 року справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просить його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - Верхньодніпровський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) свого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 13.10.2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_1 від 13.10.2000 року (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 від 11.01.2024 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Факт належності ОСОБА_2 , на праві приватної власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 31.01.2007 року ВЕМ № 850930, копією Витягу з Державного реєстру правочинів № 3509864 від 31.01.2007 року, копією Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 3509828 від 31.01.2007 року та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Бюро технічної інвентаризації м. Вільногірська» від 23.05.2007 (а.с. 9-12).

Після смерті ОСОБА_2 , 10.05.2024 відкрита спадкова справа за номером у реєстрі 72421698 та за номером у нотаріуса 269/2024, що підтверджено копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, який видано 10.05.2024 Другою Кам`янською державною нотаріальною конторою (а.с. 13).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 400475751 від 23.10.2024 року на квартиру, що належать ОСОБА_2 та яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладено обтяження: арешт нерухомого майна за № 8963896 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, бн, 12.08.2009, ВДВС Вільногірського МУЮ (а.с. 14)

Листом начальника Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.11.2024 № 197874 повідомлено, що відділ не може надати більш детальну інформацію та реквізити для сплати боргу за виконавчим провадженням в рамках якого накладено арешт на майно, а саме: на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 власником якої є ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером обтяження 8963896 не є можливим, у зв`язку з тим, що згідно з Наказом Міністерства юстиції України №470/7 від 05.07.99 м. Київ «Про затвердження інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби» строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву державної виконавчої служби становить 3 роки, виконавче провадження за яким накладено арешт нерухомого майна відсутнє, у зв`язку із його фактичним знищенням (а.с. 15).

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників, станом на 03.02.2025, інформація стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , відсутня (а.с. 16).

Судом також перевірена наявність відомостей на офіційному сайті боржників про відкриті виконавчі провадження у відношенні ОСОБА_2 , та за результатами пошуку, записів не знайдено. Вказана інформація не є доказом у розумінні ст. 76 ЦПК України, однак має значення для розгляду справи.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно п. 5.1.4 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 (яка діяла станом на час накладення арешту), стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, потрібних для виконання за виконавчими документами, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. Якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, то стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Стягнення може бути звернено на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостійстатті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За змістом статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 статті 1268 ЦК встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин право реалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Застосування арешту майна боржника як обмежувального заходу не повинно призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених Законом.

Під час судового розгляду встановлено, що виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт на належне ОСОБА_2 майно, знищено за закінченням терміну зберігання, але накладений арешт знятий не був, тому суд доходить висновку, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту, накладеного державним виконавцем на майно боржника у виконавчому провадженні, відомості щодо якого відсутні в органу виконавчої служби, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння позивача майном з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження на час звернення з позовом до суду, відсутність фактичний майнових претензій стягувача, оскільки такий не встановлений ані судом, ані вказаний Верхньодніпровським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Виходячи з викладеного вище, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому, право позивача підлягає судовому захисту з урахуванням положень ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» шляхом зняття арешту з квартири. В частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії слід відмовити, з урахуванням положень вказаної норми та відсутності виконавчого провадження. Тому позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд враховує вимогу позивача в позовній заяві, яка просить судові витрати по справі залишити за нею, тому, судові витрати у справі у виді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1211,20 грн., слід віднести на її рахунок.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-266 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна задовольнити частково.

Зняти арешт з нерухомого майна квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який було накладено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, бн від 12.08.2009, обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції, власник: ОСОБА_2 , реєстраційний номер обтяження: 8963896, зареєстровано: 13.08.2009 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Судові витрати у справі у виді сплаченого судового збору покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.А. Ілюшик