справа № 619/5797/24
провадження № 2/619/106/25
Ухвала

17 березня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 619/5797/24,

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачка: ОСОБА_2 ,

вимоги позивача: про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

представниця позивача: Єна Л.А.

Питання, що вирішується ухвалою.

У провадженні суду перебуває цивільна справа № 619/5797/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

17.03.2025 в системі «Електронний суд» надійшла заява представниці відповідачки адвоката Нечитайло М.О. про вжиття заходів забезпечення зустрічного позову про стягнення додаткових витрат на утримання дитини шляхом зобов`язання ОСОБА_1 надати точну адресу свого фактичного місця проживання та докази, що дозволяють перебувати та проживати в Польщі. У обґрунтування заяви зазначено, що відповідач за зустрічним позовом проживає в республіці Польща і для виконання рішення про стягнення додаткових витрат необхідно буде вказати фактичне місце його проживання, яке він не повідомляє.

Сторони у судове засідання не з`явилися, надавши заяви про проведення судового засідання 17.03.2025 без їх участі.

Представниця позивача адвокат Єна Л.А. проти задоволення заяви заперечує, про що надала заяву.

Дослідивши заяву та викладені у ній доводи, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, отже зобов`язання відповідача надати документи щодо легітимності перебування у Польщі, є неспівмірними із заявленими вимогами.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову представниця позивачки за зустрічним позовом обґрунтувала тим, що відповідач приховує своє дійсне місце проживання, що може утруднити чи зробити неможливим надалі виконання рішення суду.

Суд зазначає, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому, в заяві про забезпечення позову не наведено належних і переконливих доказів, що невжиття таких заходів забезпечення позову, застосування яких заявлено представницею позивачки, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення додаткових витрат у майбутньому, оскільки примусове виконання рішення суду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладено на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

До того ж, право на свободу пересування є основоположним правом людини, яке розуміється як можливість кожного пересуватися та вільно обирати їхнє місце проживання, вільно залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Аналіз наведених вище норм вказує на те, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України, зобов`язувати відповідача повідомляти своє фактичне місце проживання, як спосіб забезпечення позову.

Керуючись ст. 150-153, 258-260 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у клопотанні представниці відповідачки - адвоката Нечитайло М.О. про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Нечипоренко