КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/6532/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Музичко С.Г., Мазурик О.Ф.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року представник позивача звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , до вказаної квартири подаються послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Позивач зобов`язання виконує належним чином. Відповідачі свої зобов`язання не виконують, не здійснюють платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим за період з 01.01.2017 року по 31.05.2024 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням інфляційного нарахування та 3% річних складає 162211,49 грн, яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів, а також судові витрати по справі.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово - комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 110 709, 13 грн, 3 відсотки річних у розмірі 9 812, 78 грн та інфляційні втрати у розмірі 41 698, 58 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 22,50 грн витрат, пов`язаних із отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 22,50 грн витрат, пов`язаних із отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір у розмірі 1 514 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір у розмірі 1 514 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просили його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що позивачем при зверненні до суду та в ході судового розгляду на підтвердження обґрунтованості розрахунку спірної заборгованості не долучено Актів наданих послуг постачальником колективному споживачу, тобто обсягу наданих (спожитих) комунальних послуг, що є складовою розрахунку оплати послуг, що підтверджувало б такий обсяг належно наданої послуги, внаслідок чого неможливо перевірити достовірність розрахунку розміру заборгованості, а отже позивачем не доведено факт належного виконання умов договору. Тому ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції необгрунтовано прийшов до висновку про те, що позивач виконує умови договору належним чином.

Крім того апелянти наголошували на тому, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України було введено воєнний стан на всій території України (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022).

Кабінетом міністрів України було прийнято Постанову від 05 березня 2022 р. № 206 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

Даною Постановою було вирішено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

06 лютого 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

24 лютого 2025 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_3 просила розгляд справи проводити без її участі, доводи викладені в обгрунтування апеляційної скарги підтримала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивач виконує умови договору належним чином, а відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України. Суд першої інстанції відхилив доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що вона проживає за іншою адресою, оскільки вказане не спростовує її обов`язку брати участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги, за встановленням законним місцем реєстрації.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які втратили чинність 01 травня 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 85 від 02 лютого 2022 року.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17, скасовуючи судові рішення про відмову у стягненні боргу за надані комунальні послуги та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, Верховний Суд зазначив, що надавач послуг опублікував в газеті у якості пропозиції (оферти) для підписання споживачами публічний договір про надання комунальних послуг, а тому з огляду на те, що відповідач протягом місяця з дня публікації не направив свою письмову відмову укласти договір, то він вважається таким, що прийняв пропозицію позивача про укладення договору. При цьому Верховний Суд керувався тим, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про надання послуг або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» були визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 32 цього Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 30 Правил передбачено що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК Української РСР.

Виходячи зі змісту статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якими вони фактично користувалися ними. При цьому наявність чи відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Встановлено, що 05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПрАТ «АК «Київводоканал» як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній станом на 05.08.2014 року) послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (а.с.11).

Зі змісту повідомлення убачається, що фізична особа, яка користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.

Відповідно до п.1.1 договору позивач зобов`язався надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг.

Відомостей про право власності на квартиру АДРЕСА_2 матеріали справи не містять, натомість за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вказаній квартирі з 01.03.1990 по теперішній час, а відповідач ОСОБА_1 зареєстрована у вказаній квартирі з 19.06.2008 по теперішній час (а.с.24,38,39).

Судом першої інстанції встановлено, присутня у судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 не заперечувала факту свого зареєстрованого місяця проживання у зазначеній вище квартирі.

Відповідно до довідки ПрАТ «Київводоканал» від 26.07.2024 року № 8029/8/8/02-24, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають заборгованість перед ПрАТ «АК «Київводоканал» за період з 01.01.2017 року по 31.05.2024 року по О/Р НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 110 709,13 грн, з якої заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення - 109 408,39 грн, внески за обслуговування вузла комерційного обліку - 30,73 грн та плата за абонентське обслуговування - 1270,01 грн (а.с. 16).

З урахуванням розрахунків заборгованості наданого позивачем суду, у відповідачів станом на травень 2024 року наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 162 211 грн 49 коп., яка складається з: 109 408,39 грн - заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; 1270,01 грн - заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування; 30,73 грн - внесків за обслуговування вузла комерційного обліку (за період з 01 січня 2017 року по 31 травня 2024 року); та 41 689,58 грн - інфляційних втрат за весь час прострочення; 9812,78 грн - 3% річних від простроченої суми боргу (за період з 01 січня 2017 року по 31 січня 2022 року) (а.с.17-18).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову, оскільки матеріали справи містять докази про те, що відповідачі не своєчасно та не в повному обсязі здійснювали оплату за послуги, які отримані за житлово-комунальні послуги.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував приписи постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» не заслуговують на увагу.

Відповідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Із розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення вбачається, що останнім місяцем нарахування інфляційних втрат та 3 % річних був січень 2022 року, а в подальшому відповідні нарахування ПрАТ «АК «Київводоканал» по особовому рахунку № НОМЕР_1 не здійснювалися (а.с. 17-18).

Враховуючи, що зазначена вище постанова застосовується з 24 лютого 2022 року, а інфляційні втрати та 3% річних нараховані позивачем до лютого 2022 року, доводи апеляційної скарги про безпідставність нарахування цих складових не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем при зверненні до суду та в ході судового розгляду на підтвердження обгрунтованості розрахунку спірної заборгованості не долучено Актів наданих послуг постачальником колективному споживачу, тобто обсягу наданих (спожитих) комунальних послуг, що є складовою розрахунку оплати послуг, що підтверджувало б такий обсяг належно наданої послуги, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки в матеріалах справи відсутні оформлені належним чином акти-претензії відповідача щодо ненадання або неякісного надання житлово-комунальних послуг.

Суд першої інстанції вірно відхилив посилання відповідачки ОСОБА_1 на те, що вона не проживає за адресою АДРЕСА_1 , з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

В матеріалах справи міститься відповідь № 743330 від 16.08.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, з якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 19.06.2008 року по теперішній час (а.с. 39).

Суд апеляційного інстанції наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 зверталась до позивача та інформувала про зміну місця проживання, також матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 вжила заходів щодо повідомлення ПрАТ «АК «Київводоканал» про припинення споживання послуг.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнові права позивача були порушені відповідачами.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «13» березня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

О.Ф. Мазурик