Справа № 603/74/25
Провадження №2/603/88/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки у порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті її баби - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на земельні ділянки загальною площею 0,55 га, які були передані останній у приватну власність рішенням Гончарівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області 5 позачергової сесії 22 скликання від 08.02.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування громадянам Гончарівської сільської Ради народних депутатів». Вказану спадщину прийняв син спадкодавця - ОСОБА_3 , оскільки належав до спадкоємців за законом першої черги і вступив у фактичне управління спадковим майном, проте за життя не оформив своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивачки - ОСОБА_3 помер і після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на вищевказані земельні ділянки. Позивачка прийняла зазначену спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 за життя не завершила процес приватизації та не зареєструвала право власності на зазначені земельні ділянки. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 12.02.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання, призначене на 04.03.2025 року, не з`явилися, проте в позовній заяві представник позивача просить розглянути справу за їхньої відсутності.

Представник відповідача Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника відповідача, з обставинами, викладеними в позові, погоджується.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення в справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Відповідно до приписів ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи (постанова Верховного Суду від 05.09.2022 року в справі № 1519/2-5034/11).

Судом встановлено такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.09.2017 року, виданого повторно Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

04.10.1992 рокуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_6 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 04.10.1992 року. Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 11.04.1962 року, батьками ОСОБА_3 (батько позивачки), який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказано ОСОБА_9 та ОСОБА_2 .

Рішенням Гончарівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області 5 позачергової сесії 22 скликання від 08.02.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування громадянам Гончарівської сільської Ради народних депутатів» бабі позивачки - ОСОБА_2 передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і для ведення особистого підсобного господарства згідно з додатком № 1 площею 0,67 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,12 га та для особистого підсобного господарства площею 0,55 га.

Баба позивачки - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 06.02.2002 року.

Відповідно до довідки № 1 від 15.01.2025 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, на момент смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , разом із нею були зареєстровані та проживали її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (батько позивачки), невістка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онука ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (позивачка), правнука ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Зі змісту цієї довідки також вбачається, що після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, до якого входить земельна ділянка, призначена для ведення особистого селянського господарства, площею 0,55 га, передана їй у приватну власність згідно з рішенням Гончарівської сільської ради від 08.02.1996 року. Вказану спадщину прийняв син спадкодавця - ОСОБА_3 , оскільки вступив у фактичне управління спадковим майном, підтримував будинок в належному стані, обробляв земельні ділянки, користувався всім спадковим майном, включаючи речі домашнього вжитку.

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 91/01-16 від 21.02.2025 року після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкової справи не заведено.

Поряд з цим, як вбачається зі змісту довідки завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 435/01-16 від 27.09.2024 року, нотаріусом встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадщину прийняв її син ОСОБА_3 , однак не оформив своїх спадкових справ.

Батько позивачки - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 12.11.2020 року.

Відповідно до довідки № 357 від 25.09.2024 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою була зареєстрована та проживала його дочка - ОСОБА_1 (позивачка).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 22.10.2010 року секретарем виконкому Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області Жилавою О. М. (реєстровий № 13), відповідно до якого він заповів усе своє майно ОСОБА_1 , 1968 р. н.

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 91/01-16 від 21.02.2025 року після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведено спадкову справу № 56 за 2021 рік.

Як вбачається з матеріалів вищевказаної спадкової справи, 24.03.2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька.

20.11.2021 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Поряд з цим, як зі змісту постанови завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 57/02-31 від 07.02.2025 року вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,67 га, з яких 0,55 га - для ведення особистого підсобного господарства, яка була передана у приватну власність ОСОБА_2 рішенням Гончарівської сільської Ради народних депутатів від 08.02.1996 року, у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя не розробили технічну документацію на цю земельну ділянку, не виготовили державний акт та не зареєстрували речове право на неї,

Зі змісту інформаційного листа ПП «Землі Придністров`я» № 0874 від 10.02.2025 року вбачається, що земельним ділянкам площею 0,2700 га та 0,2800 га, які призначені для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території с. Гончарівка Чортківського району Тернопільської області, які були передані у власність ОСОБА_2 рішенням Гончарівської сільської ради від 08.02.1996 року, на підставі розробленої технічної документації були присвоєні кадастрові номери :02:001:0643 та :02:001:0646 відповідно.

Внесення даних вищевказаних земельних ділянок до Державного земельного кадастру підтверджується долученими до матеріалів справи витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-024 від 18.11.2024 року та № НВ-024 від 19.11.2024 року, згідно з якими земельним ділянкам площею 0,2700 га та 0,2800 га, призначеним для ведення особистого селянського господарства, розташованим на території с. Гончарівка Чортківського району Тернопільської області, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 18.11.2024 року, присвоєно кадастрові номери :02:001:0643 та :02:001:0646 відповідно.

Інформаційним листом № 2076/02-16 від 13.12.2024 року Монастириської міської ради позивачці відмовлено в завершені процедури приватизації, зокрема, в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на дві земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, площею 0,28 га та 0,27 га.

Так, за результатом розгляду заяви позивачки щодо затвердження технічної документації із землеустрою встановлено, що поданими нею документами не підтверджується, що вона успадкувала вказані земельні ділянки після смерті ОСОБА_2 . У зв`язку з наведеним позивачці рекомендовано звернутись з відповідною позовною заявою до суду.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року).

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (2003 року) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно зі ст. 548 ЦК Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У силу ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Як вбачається зі змісту ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В постанові від 20.03.2019 року в справі № 350/67/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації.

Про те, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, Верховний Суд також вказав, зокрема, в постанові від 23.11.2022 року в справі № 752/1229/21.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин, що передбачено ч. 1 ст. 1235 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що бабі позивачки - ОСОБА_2 рішенням Гончарівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 08.02.1996 року передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,55 га, яка складається із земельних ділянок площею 0,2700 га та 0,2800 га, призначених для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території с. Гончарівка Чортківського району Тернопільської області, кадастрові номери :02:001:0643 та :02:001:0646 відповідно. Разом з тим, ОСОБА_2 за життя не завершила процес приватизації та не зареєструвала право власності на зазначені земельні ділянки. Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину, до складу якої входять вищевказані земельні ділянки, прийняв її син - ОСОБА_3 , який за життя не оформив своїх спадкових прав. Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заповітом, спадщину прийняла. Дані про спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за нею право на завершення приватизації вищевказаних земельних ділянок у порядку спадкування.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 1216-1218, 1223, 1233-1236, 1268, 1269, 1296 ЦК України, ст. ст. 116, 125 ЗК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Монастириської міської ради про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації земельних ділянок, які були передані у власність ОСОБА_2 рішенням Гончарівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області п`ятої позачергової сесії двадцять другого скликання від 08.02.1996 року, а саме:

- земельної ділянки площею 0,2700 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території с. Гончарівка Чортківського району Тернопільської області, кадастровий номер :02:001:0643;

- земельної ділянки площею 0,2800 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території с. Гончарівка Чортківського району Тернопільської області, кадастровий номер :02:001:0646.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 14.03.2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: Монастириська міська рада, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, .

Головуючий суддя І. М. Галіян