Справа № 761/5468/25
Провадження № 2/761/5189/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Савицький О.А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Княжий Град» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2025 р. на адресу суду надійшла в електронній формі позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Ресторан «Княжий Град» про відшкодування шкоди, яка подана представником позивача через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд».

Ухвалою від 12.02.2025 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків, який становить десяти днів з дня отримання ним копії цієї ухвали.

Так, підставою для залишення позовної заяви без руху у тому числі стало те, що позивачем до позовної заяви додано квитанцію № ПН1646С1 від 10.01.2025 р. про сплату судового збору у сумі 15140,00 грн, яка вже використовувалась при подачі іншої позовної заяви, зареєстрованої за № 761/3514/25, яка була повернута, однак в межах тієї справи питання про повернення судового збору судом не вирішувалось, а тому в даному випадку надана позивачем квитанція не може вважатися належним підтвердженням сплати судового збору.

При цьому, використовуючи одну й ту саму квитанцію про сплату судового збору, позивач не позбавлений права звернутися до суду з клопотанням про повернення судового збору в межах справи № 761/3514/25 у будь-який час, в тому числі і після розгляду повторно поданої позовної заяви.

У постанові від 13.02.2019 р. у справі № 1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини 4 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22.05.2015 р. № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час ухвалення оскаржуваних у цій справі судових рішень стаття 6 Закону України «Про судовий збір» передбачала, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах. Тому, позивач, коли подає повторно позовну заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної позовної заяви, яку суд залишив без розгляду. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної позовної заяви, яка була залишена без розгляду.

В подальшому вказаний правовий висновок підтримано Верховним Судом у постанові від 12.10.2023 р. у справі № 160/554/23.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що представник позивача, отримавши копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, на виконання викладених у ній вимог на адресу суду надіслав заяву, якою недоліки у повному обсязі не усунув, а саме не надав належного документа, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що представник позивача, отримавши ухвалу про залишення поданої ним позовної заяви без руху, не усунув визначені у ній недоліки в установлений строк, суддя приходить до висновку, що позовну заяву необхідно вважати неподаною та повернути позивачу, роз`яснивши останньому, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 185, 259-261, 353-355 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Княжий Град» про відшкодування шкоди - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: